— 261 — 
Et resultat av samarbeidet rnellem disse to fremragende 
forskere var »Das Mikroskop.. Theorie und Anwendung des- 
selben«, hvorav Iste utgave utkom 1865—67, 2den utgave 1877. 
Dette skrift indeholder den første virkelig fysikalske gj en- 
nemarbeidelse av mikroskopet og har været det grundlag, 
hvorpaa A b b é senere bygget sine store fremskridt paa den 
mikroskopiske optiks omraade. 
Men boken indeholder ogsaa i sine første grundtræk en 
fremstilling av væskers og faste legemers mikrofysik og 
mikrokemi. Desuten gives en original og oversigtlig fremstil¬ 
ling av den mikroskopiske morfologi. Her behandles de orga¬ 
niserte substansers opbygning og tilvekst, celledannelse, celle- 
delingens love hos de forskjellige plantetyper, cellevævenes 
forandringer, stillings- og forgreningsforhold, samt dannelsen 
av forpilantningscellerne. 
Assistentaarene i Munchen (1857—67) benyttet han ogsaa 
til at utføre sine helt selvstændige og banebrytende under¬ 
søkelser over lavartene. Disse planter var tidligere anset for 
en særlig gruppe av planter, sidestillet med alger og sop. 
Resultatet av Schwendeners mesterlig utførte »Unter- 
suchungen iiber den Flechtenthallus« blev dog et helt andet, 
som han kort og præcist uttaler i indledningen til sit 1869 
utgivne arbeide: »Die Algentypen der Flechtengonidien«, 
som var program for rektoratsfesten ved universitetet i Basel, 
hvorhen han 1867 var kaldet som professor. Han sier om 
sine lavundersøkelser, at de ikke blot er beregnet paa fag- 
mænd: »allein die Resultate, die sie ergeben haben, gewåhren 
nach einer Seite hin noch ein allgemeineres Interesse, das, 
wie mir scheint, auch in weitem Kreisen Beachtung verdient. 
Sie eroffnen uns nahmlich einen Einblick in bisher iibersehene 
oder ganzlich verkannte Lebensbeziehungen zwischen zwei 
grosse Pflanzengruppen aus den Hauptabteilungen der Algen 
und Pilze, von denen hier die erstern als Nahrung bereitende 
Diener, die letztere als ihre Beherrscher erscheinen, die aber 
trotz dieses Gegensatzes so innig mit einander verschmelzen, 
dass sie durch ihre wechselseitige Durchdringung gleichsam 
neue Gewachse mit durchaus individuellem Geprage bilden 
und darum auch von den meisten Autoren in eine besondere, 
