— 271 — 
tæthet, i tyngde, er karakteristisk kun for det aller øverste 
lag av jordskorpen, idet forskjellen ophører ved et visst dyp, 
utjevningsdypet, der efter flere bra sammenfaldende bereg- 
ninger er anslaat til ca. 120 km. under jordoverflaten. 
Den tanke er da naturlig opstaat at det materiale der 
opbygger fastlandsblokkene er det vi har hørt om som Sal, 
mens der under de store havdyp findes det til en oprindelig 
dypereliggende zone svarende (øverste) Sima-lag. A. Wege- 
n e r har trukket den konsekvens av dette at kontinenterne 
er dannet ved en horizontalbevægelse av Sal-laget der er 
Fig. 2. Skematisk figur illustrerende Sal-massens koncentration i 
fastlandsmasserne, efter A. Wegener, med Sima-zonen blotlagt i de 
mellemliggende havomraader. 
blit samlet i de nuværende fastlandsmasser, mens ved denne 
forskyvning det øverste av Simazonen er blit blotlagt (se fig. 
2). Ved denne sammenskyvning av Sal-massen skulde konti- 
nenternes foldezoner være opstaat. Wegener tænker sig en 
lignende proces som naar de to dele av et paa midten delt 
ytre teaterteppe trækkes tilside saa et bakenfor hængende 
derved kommer tilsyne. At slike horizontalbevægelser idet- 
hele kan foregaa mener Wegener at kunne slutte av længde- 
observationer som er gjort paa Sabineøen paa Grønlands 
østkyst til forskjellige tider, første gang 1823, og som tyder 
paa at observationsstedet indtil 1907 hadde fjernet sig 950 m. 
fra Europa, og videre av observationer mellem Cambridge, 
Mass, og Greenwich som likeledes viste en tiltagen i av¬ 
stand. Imidlertid kan ikke disse observationer ansees som 
avgjørende beviser for at en forøkelse av avstanden virkelig 
har fundet sted, da der kun skal helt ubetydelige maalefeil 
