— 281 — 
denne maate løper kurvernes antal allerede nu enormt op. 
Der blev da ogsaa fra meteorologisk hold indvendt, at man 
ved denne metode bare vilde komme op i endnu meget større 
forvirring end før. Xndvendingen kunde synes berettiget; ti 
fælles for alle disse kurver var til en begyndelse kun deres 
indbyrdes forskjellighet, og at de etaarige værdier under bereg¬ 
ningen samledes til grupper av længere eller kortere fluktua- 
tioner. Men ved nøiere ettersyn viste det sig, at enkelte av 
utgangspunkterne gav klarere og mer karakteristiske kurver 
:S 
EtS 
l£ZA 
hfei 
■tnver.-h 
i/ 
| 
- 
c 
m 
rf 
:=bp 
-+H 
H 
r-T . - 
-t 
■ 4r “phb S: 
-4 1 
r- 
-?Å 
:::3; 
-4 
44 
e 
-1-i 
:A± 
::±li±t 
-- i 
mm 
s 
Tt 
±Jd 
trp> 
■n 
n 
- t-L- 
53 
* 
II 
Fig. I.*) 
end andre, med fluktuationer av et næsten arkitektonisk regel¬ 
bundet utseende* saa at de maatte antages foraarsakede av en 
viss lovmæssighet, og at man tilslut av kurvernes mangfoldig¬ 
het kunde utskille nogen faa — 3 — hovedtyper, med hvilke 
alle de øvrige viste sig at være mer eller mindre beslegtede. 
Saaledes fandtes først: 
a. Den 11-aarige temp eraturty pe, fig. 2, 
der allerede er beskrevet i »Naturen«, h. 6—7, 1918 (første 
gang i Meteorol. Zeitschr., H. 9, 1911). Denne danner typen 
eller forbilledet for alle de langstrakte temperaturkurver som 
1 ) Tegningerne gjengir kun den relative temperatur eller av- 
vikelserne fra normen. Da disse kun sjelden overstiger 4 å 5 gra¬ 
der, men i regelen svinger mellem et mindre antal grader, enten 
over eller under nulpunktet, saa har man deri det foreløbig fornødne 
grundlag til at bedømme de her fremstillede temperatursvingningers 
høide og dybde. 
