351 — 
ty til en meire eller mindre besværlig langvarig behandling og 
i regelen av døde legemer. 
Jeg vilde her særlig fremdra en omstændighet, som gjør 
undersøkelser av de encellede dyr og planter langt mere 
lovende i visse henseender end tilsvarende undersøkelser av 
høiere organismer, nemlig anledningen til at forfølge de ydre 
faktorers indvirkning paa arten gjennom forholdsvis talrike 
generationer i et forholdsvis kort tidsrum. Samtidig vil den 
organisme, jeg fortæller om, vise den ganske forbausende evne 
til variation, som kan findes ialfald hos enkelte encellede 
væsener. 
Vedkommende art er den bekj endte Ceratium tripos , som 
er saa yderst almindelig i saltvand hos os — og overhodet ved 
det nordlige Europas kyster — men som hører til en gruppe, 
som er mindre kjendt utenfor fagmændenes kreds, til peridi- 
neerne eller dinoflagellateme. 
Deime gruppe danner en meget vigtig bestanddel av det 
saakaldte plankton, »svævet«, indbegrepet av den masse over¬ 
ordentlig smaa organismer, som svæver i våndet, med eller 
uten evne til selvstændig bevægelse, og som er av grund- 
læggende betydning for alt dyreliv i vand, idet de fleste av dem 
— likesom tilfældet sedvanlig er med de organismer, som 
regnes til planteriket — har evne til at ernære sig av uorga¬ 
niske, mineralske stoffer (indbefattet luftarter) og derved selv 
frembringer de organiske stoffer, som er en nødvendig be¬ 
tingelse for dyrelivet. Forøvrig maa jeg her indskrænke mig 
til at nævne, at peridineernes vigtigste kj ende m er ker er en 
meget tydelig og skarpt begrænset tverfure (se figur erne), en 
mindre tydelig længdefure og i hver av disse en lang pisk 
(flagel, den sees ikke paa figurerne), som i levende live er i 
bølgende bevægelse. Cellen indeholder protoplasma med en 
cellekjerne, sedvanlig mange »kromatoforer«, f arvebær ere, som 
formidler næringsoptagelse av luftarter (».kulsyreassimila- 
tion«), to eller flere saftblærer og forskjellige andre legemer, 
mest av ukjendt betydning, og den er utad begrænset av et 
stivt panser, bestaaende av bestemte, regelmæssig anordnede 
plater, forskjellige for de forskjellige slegter. Man har derfor 
ogsaa kaldt dem panseralger. Formeringen foregaar ved 
deling, og rent imdtagelsesvis kj endes ogsaa eksempler paa den 
