- 360 — 
ikke fra det nordlige Atlanterhav, men fra varmere have og 
fører derfor ikke vor nordlige Ceratium tripos. Derimot viser 
vandprøver fra mellemgebetet mellem Nordsjøen og Middel¬ 
havet, prøver fra Kanalen, den Biskayiske Bugt og Portugals 
vestkyst, baade den egentlige C. tripos og den tilsvarende 
varmtvandsart C. pulchellum , den sidste bare med normalt 
utviklet høire bakhom, »forma tripodioides«. Utenfor Gibral- 
tarstrædet, i Cadizbugten, fandtes ikke formen med det for- 
krøblede høire bakhorn, f. eupulchellum , men derimot f. tri¬ 
podioides , især rikelig om sommeren og sammen med mellom¬ 
formen mellem begge (fig. 11—14). 
Den normalt utviklede varmtvandsform, C. pulchellum f. 
tripodioides , viste sig at indvandre til Middelhavet gjennom 
Gibraltarstrædet hele aaret, men særlig om sommeren. I 
denne aarstid tiltar den først sterkt i antal indenfor strædet, 
ved livlig deling, men blir derpaa længere inde, i det Baleariske 
Hav, snart meget sparsommere og viste snart en usammen- 
hængende og efterhaanden meget sparsom forekomst, idet den 
i det indre Middelhav forsvinder paa flere og flere steder og 
tilslut i den østlige halvdel bare findes i dypere lag. Isteden 
optrær formen med det forkrøblede høire bakhom meie og 
mere talrik. I den ytre del fandtes denne form overhodet 
ikke, hverken utenfor eller indenfor strædet, men i det Bale¬ 
ariske Hav, netop hvor f. tripodioides begynder at forsvinde, 
viser den sig, og talrikere og talrikere mot øst, indtil den i 
det sydøstlige Middelhav, den salteste og varmeste del, fore¬ 
kommer i mængde og mangesteds er ganske dominerende i 
forhold til de andre ceratier. 
Allerede dette paafaldende forhold gir en sterk formod¬ 
ning om, at f. tripodioides forvandles til f. eupulchellum ved 
overgangen til det saltere og varmere vand. Næsten visshet i 
denne henseende gir en nøiere undersøkelse av individemes 
dimensioner og formforandring (se fig. 15, 14, 13, 12, 11, 10). 
Fra Bretagne til sydkysten av Portugal forekom former med 
stor cellekrop, i størrelse og form en mellomting mellem den 
egentlige Ceratium tripos fra det nordlige Atlanterhav og 
C. pulchellum f. tripodioides , med en mængde overgangsformer 
og i det nordlige gebet mest lik C. tripos (se fig. 15, fra 
Biskayiske Bugt), i det sydlige med tydelig præg av C. pul- 
