373 — 
kalktufomraade, kunde det nok ligge nær for spekulative natu¬ 
rer at anvende noget av skakspillerens kunst, endskjønt det 
selv dengang ikke var helt tilstedelig set fra et nøkternt kvar- 
tærgeologisk synspunkt. Og forfatterens mening er den, at 
livor det gjælder den nuværende utbredelse av planter og 
dyr, spiller ved forklaringen til denne vor viden om de kvar- 
tærgeologiske forhold en fremtrædende rolle. En spekulation 
paa maa og faa gir ikke noget holdepunkt. 
Det tør dog hænde at spørsmaalet er kommet i en noget 
anden stilling ved det fund, som det sommeren 1917 lykkedes 
forfatteren at gjøre i en kalktuf ved Gillebu i Gudbrandsdalen, 
Hippophaés rkamnoides fra „jerntuf“ ved Gillebu i Øier. (Formindsket). 
netop om man saa vil si i hjertet av det sydøstlige Norge. 
Denne forekomst og oiptræden av Hippophaés i samme har 
jeg nu mere utførlig behandlet i et par avhandlinger som 
er under trykning: 1. Hippophaés rhamnoides L. fra en 
norsk kalktuf (fremlagt til trykning i Kristiania Videnskaps- 
selskap 20de september 1918), og 2. Kalktuf i Norge (»Norsk 
Geologisk Tidsskrift«). 
Overensstemmende med det helé geologiske milieu der 
knytter sig til de tre nu kjendte forekomster av fossil Hip- 
pophaes paa den skandinaviske halvøs omraade: Gott- 
land, Jamtland og Gudbrandsdalen, synes der ikke at kunne 
reises nogen berettiget tvil om at indvandringstiden i det 
store og hele er den samme for denne plante inden de tre 
nævnte omraader, eller i ethvert fald for de to sidstnævnte. 
