9 
sigtige legemer, f. eks. glas, vand, luft. Hvor der ikke er et saadant 
legeme, er der heller intet lys; derfor kan vi ikke se en gjenstand vi 
trykker ind mot øiet. 
Middelalderens lærde var enige om at lyset, eller impulsen til 
lyset, utgik fra det som sees, men der var forskjellige meninger om 
hvad det var der overførte lyset til øiet. Selv den geniale Newton 
hyldet den antagelse at der fra de lysende legemer utsendtes uhyre smaa 
„lyspartikler“. Denne hans teori, emissionsteorien, betegner altsaa 
lyset som et sto f. For ved hjælp av denne at forklare de kjendsgjer- 
ninger man var kommet til ved forsøk, maatte der opkonstrueres et 
helt system av antagelser. Saaledes maatte man, for at forklare lys- 
brytningen, anta at der var en egenartet tiltrækning mellem de gjen- 
nemsigtige legemer og lyspartiklerne, og lysets tilbakekastning, f. eks. 
fra et speil, maatte bero paa en frastøtning mellem slike legemer og 
lys delene. Da gjennemsigtige legemer imidlertid baade bryter og 
reflekterer lyset, maatte man tænke sig diem omgit av flere lag, hvorav 
enkelte frastøtte og andre tiltrak partiklerne. En indbyrdes forskjel 
mellem disse skulde ligge til grund for farverne. Der var endnu mange 
andre kunstige forklaringer av lysfænomenerne, og teorien synes os i 
det hele litet tiltalende, naturligvis bortset fra at man kan bevise dens 
urigtighet. 
Som rimelig kunde være fandt Newtons teori ogsaa sine mot¬ 
standere, og disse sluttet sig til den hypotese, der blev opstillet av den 
bekjendte Huygens. Han betragter ikke lyset som et stof, men som 
en bevægelse, og for at denne skal kunne forplante sig fra det ene 
himmellegeme til det andet, antar han at mellemrummet er opfyldt av 
et tyndt stof, som ikke hindrer deres bevægelser, og .som han kaldte 
æteren. Denne skulde ogsaa være tilstede mellem de enkelte smaa- 
dele i alle legemer. 
En bølgebevægelse som lysets opstaar naar en ganske liten del av 
et legeme dirrer frem og tilbake om sin hvilestilling, og derved sætter 
de nærmeste smaadele i en lignende bevægelse. Denne forplanter sig 
altsaa bortover, mens de enkelte partikler — bortset fra dirringen — 
blir paa. sin plads. 
Huygens’ teori skulde snart vise sig at være den rigtigste. Hvis 
lyset virkelig bestod av smaa partikler, vilde to lysstraaler som gik i 
samme retning, aldrig kunne andet end forsterke hverandre. Ander- 
ledes med en bølgebevægelse. Har man et kar fyldt med kviksølv 
