30 
Er akvariefisk blit syk kan de helbredes ved at vaskes med en 
koksaltopløsning, sublimat, borsyre osv., særlig anbefaler professor 
Hofer overmangansurt kali. I Bergens biologiske station har med 
held været anvendt sjøvand. Dette tilføres lidt efter lidt akvariet, 
hvori de syke fisk gaar, indtil beholderen blot indeholder sjøvand, 
efter et par dages forløp vil soppen være dræpt og man kan igjen over¬ 
føre fiskene til ferskvand, men dette maa foregaa sukcessivt — over¬ 
føres en ørret direkte fra ferskvand til sjøvand eller omvendt vil den 
faa krampe og dø. — Guidfisk kan ikke behandles paa denne maate, 
da de ikke taaler at opholde sig i sjøvandet, derimot kan de godt 
vaskes med sjøvand Større beholdere, fiskedamme og vande lar sig 
ikke desinficere paa den her nævnte maate. De maa, hvis det er mulig, 
tømmes og hunden renses og grundig behandles med kalkmelk. Er 
det imidlertid umulig at tømme bassinet, har man intet andet at 
gjøre end at søke at fjerne alle syke fisk og alt raattent, samtidig bør 
man sørge for at tilføre bassinet rikelig med friskt rent vand, saa at 
det blir renspult, 
I utklækningsanstalterne kan vandsoppen anrette store ødelæg- 
gelser paa rognen. Den slaar sig først ned paa døde, syke eller ube- 
frugtede rognkorn og fra disse utbrer den sig til den friske rogn. Det 
gjælder derfor stadig at efterse utklækningsapparaterne og fjerne al 
død, syk og mistænkelig rogn. Frygter man for at, trods al forsig- 
tighet, vandsoppen er kommen ind i et apparat, bør dette med ivæ- 
rende rogn desinfioeres med en 2—5 °/ 0 saltopløsning. Saltopløsnin- 
gen maa dog ikke virke for længe paa rognen, da den i saa tilfælde 
vil dræpe denne. 
Hos ørret og bækrøir (Sal mo fontinalis) findes undertiden 
kræftsvulster eller adeno-carcinomer i skjoldkjertelen (Glandula 
thyreoidea). Sygdommen blev første gang beskrevet i 1883 hos 
ørret fra Gardasjøen. Senere er den blit iagttat i Østerrike og Tysk¬ 
land. Den er blit grundig studert av assistent ved den biologiske for- 
søksstation i Miinehen, dr. Marianne Plehn. Sygdommen viser sig 
først som en haard svulst paa fiskens strupe eller paa bunden av mund- 
hulen. Svulsten er opstaat ved en sterk vekst i skjoldkjertelens kjer- 
telvæv. Under sygdommens videre forløp vokser svulsten litt efter 
litt og blir bløt og deigagtig. Den angriper nu de omliggende organer 
som den litt efter litt ødelægger. Svulsten tvinger fisken til at holde 
mund og gjællelaag noget aapen, hvad der hindrer fisken i at aande 
og ta føde til sig, saa at den avmagres. Men samtidig hermed for¬ 
gifter sygdommen langsomt dens organisme, saa den tilsidst dør. 
Herfra landet har jeg ikke set denne sygdom omtalt, dog tror 
jeg en gang at ha paatruffet den. Det var hos en 1 / 2 kilo stor ørret, 
som i mai 1906 blev fanget i Fossevand, Alversunds herred. Fisken 
hadde under strupen en nøddestor haard svulst, som ogsaa kunde sees 
inde i mundhulen. Av svulsten toges præparater og det billede disse 
viste under mikroskopet stemte overens med den beskrivelse dr. Plehn 
gir av de yngre studier av adeno-carcinomet i skjoldkjertelen hos 
ørret. 
Av monstrøse ørretformer er karudsørretens eller den pukkelryg- 
gede ørret og den mopsehodede ørret de hyppigste. Den første av 
