69 
terne foreligger i vertikalsnit og karter over temperaturens og salt- 
lioldighetens fordeling i forskjellige dybder. Jeg skal her anføre 
nogen eksempler paa disse resultater. 
Fig. 1 viser fordelingen av temperatur og saltholdighet i havet 
mellem New-Foundland og Irland i juli 191 0 1 ) . I næsten hele snittet 
ligger der et lag med saltholdigheter av 35.5 °/ 00 oppe i det øverste 
150'—200 1 meter. Baadé saltholdigheten og - temperaturen avtar for 
det meste jevnt nedover, indtil man kommer ned, i et ensformig lag 
„bundvandet“, i hvilket temperaturen er litt under 2 1 / 2 ° C. og salt¬ 
holdigheten omtrent 34.9 °/ 00 . Det er merkelig, at denne saltholdighet 
er nøiagtig den samme, som er fundet under de tidligere under¬ 
søkelser i Norskehavets bunavand. Og nu paa „Michael Sars“s togt 
i Atlanterhavet blev denne samme saltholdighet paavist baade mellem 
Canariøerne og Azorerne, mellem Azorerne og New-Foundland dg 
ut for den Biscayiske bugt. Dette ensartede bundvand ligger dypere 
i den østlige del av Nordatlanterhavet — ut for Europas sydkyst og 
Afrikas nordkyst — end i den vestlige eller nordvestlige del ut fra 
Amerika —•; østenfor New-Foundland, naar det forholdsvis høit op. 
Dette fremgaar ogsaa av kartet fig. 2, som viser forholdene i 500 
favnes dyp. Efter dette ser det ut som om Nordatlanterhavets bund¬ 
vand kommer fra havets nordvestlige del. 
Kartet viser tydelig Middelhavets indflydelse; vand, som er 
meget salt og forholdsvis varmt, strømmer ut fra Middelhavet og 
synker dypere ned ; det gaar væsentlig nordover utenfor Spanien -paa 
grund av jordrotationens høiredreiende virkning * en anden del av 
det synes at følge den almindelige strøm mot sydvest. Mellem det 
forholdsvis ferske og kolde vand i nordvest og det forholdsvis varme 
og salte vand ut for Spanien strækker der sig et belte like fra vest av 
Azorerne og helt op mot Færøerne og Island med temmelig ensartet 
saltgehalt paa 35—-35.5 °/ 00 , og temperaturer paa 6—8° C. 
2 ) Temperaturen er overveiende bestemt ved hjælp av Bichters vendetermo- 
metre. I 520 tilfælder anvendtes de samme to termometre ved siden av hin- 
anden. Forskjellen mellem de korrigerte værdier av disse to termometre var 
gjennemsnitlig knn V 100 ° C. Nøiagtigheten av temperaturbestemmelserne antar 
Helland-Hansen at kunne sætte til et par hundredels grad. Yandprøverne blev 
for det meste samlet med Ekmans vende-vandhenter. Saltholdigheten er bestemt 
ved chlortitrering. Alle prøver er titrert 2 ganger og saltholdigheterne antages 
at være rigtige paa omtrent en hundrededels promille. Observationerne blev for 
det meste tat i overflaten — 25, 50, 75, 100, 150, 200, 250, 300, 350, 400, 500, 
600, 800, 1000 favne. Der er forholdsvis faa observationer fra større dybder. 
