Sl 
arter følge overflatestrømmen tilhavs, livor de dog spiller en ganske 
underordnet rolle i sammenligning med de oceaniske arter, som ut¬ 
vikler sig paa stedet. 
I de varmere farvand synes k}^stplanktonets diatomeer at kunne 
holde sig længere tid utenfor sit egentlige omraadé end hos os ; der er 
ikke mange av de planktonprøver, som vi har indsamlet fra overflate¬ 
lagene, som er ganske fri for diatomeer, som egentlig hører hjemme 
langs kysterne; de findes i regelen i ganske underordnet mængcle, og 
de er langt mindre kraftige i hele sin bygning med tyndere cellevægge 
og mindre dimensioner end de tilsvarende former ved kysterne, men 
allikevel utvilsomt levedygtige. Et karakteristisk eksempel paa lange 
vandringer av saadanne degenererede kystformer har vore under¬ 
søkelser kunnet opldare. Bøndenfor Island findes især i mai—juli — 
ogsaa utover høsten et samfund av degenererede kystdiatomeer, især 
Chætoceras Schiittii og C h. laciniosum, som kan op- 
træde i store mængder i vand med saa høi saltholdighet, at det maa 
karakteriseres som ublandet Golf strøm vand. (Se fig. 11). Dette sam¬ 
fund er skarpt adskilt fra det islandske kystplankton, og det er ganske 
utelukket, at algerne kan ha vandret ut fra Islands kyst. Nu viser det 
sig, at net.op de samme arter findes netop i den samme degenererede 
form i Golfstrømmen utenfor Nordamerikas østkyst, og der kan ikke 
være tvil om, at de er revet med strømmen fra det amerikanske kyst¬ 
hav. Saasnart strømmen fører dem til steder, hvor livsbetingelserne 
er gunstige for diatomeers utvikling, formerer de sig i store mængder, 
men de beholder altsaa den svake bygning og de smaa dimensioner, 
som vi har tydet som et degenerationstegn. 
3. Per i di ne er ne danner ved siden av diatomeerne hoved- 
massen av det plankton, som vi fanger med hovene. De aller fleste 
arter er rent oceaniske og størstedelen av dem tilhører de varme 
have, og her finder vi ogsaa en langt større variation i cellens organi- 
sation end i de tempererte havstrømme. Som eksempel kan anføres 
familien D ! i n o p h y s i d æ. I det nordlige tempererte Atlanterhav 
er den repræsentert av slegten Dinophysis med nogen faa arter; 
den almindeligste D. a c u t a — bestaar av en tungeformet, sam- 
s mentrykt celle, forsynet med 2 cilier. Den ene svinger frit ret langs 
'! med en membranliste paa den ene side, den anden ligger beskyttet 
mellem 2 r in gf or mede membranlister nær cellens forende. Algen 
holder sig svævende i de øvre lag ved hjælp av sine ciliers bevægelse ; 
; legemsformen er forholdsvis tung. (Se fig. 12). 
Naturen 191 1 . 6 
