87 
sig meget, fordi man har anvendt smaa lukkehover. Men for de større 
dyrs —< Særlig fiskenes — vedkommende er kundskapen endnu meget 
liten trods de store anstrengelser, som særlig fyrsten av Monaco og 
„Valdivia“ -ekspeditionen har gjort i denne retning. 
Betegnende for vor kundskaps stilling til dyphavsfiskenes biologi 
er det, at disse sidste og bedst utrustede ekspeditioner jo for et sær¬ 
deles stort antal formers vedkommende har levert de første avgjørende 
beviser for, om fiskene overhovedet var bundfisk eller pelagiske. 
Men særlig „Valdivia“-ekspeditionen har dog ogsaa søkt at finde 
den nærmere begrænsning av forskjellige fiskearters dybdeforekomst. 
I Brauers fortrinlige verk over dyphavsfiskene meddeles oplysninger 
om ekspeditionens bestræbelser i denne henseende. Der blev anvendt 
lukkehove, men i disse lykkedes det kun at fange 5 av de 151 pela¬ 
giske fiskearter, som ekspeditionen fandt. Saa blev der gjort forsøk 
med at sænke hovene til forskjellig dyp paa samme station (Stufen- 
fange). I Guineabugten fangedes der saaledes (paa station 66) i et 
træk med stor hov fra 3000 m. til overflaten 30 eksemplarer av Cyclo- 
thone livida, sammesteds fiskedes i et træk fra 700' meter til overflaten 
ingen eksemplaker av denne art. Paa denne maate er der skaffet tal¬ 
rike udmerkede oplysninger om forskjellige arters dybdeforekomst, 
men som Brauer selv sier, lykkedes det dog ikke at bestemme 
grænserne for dyphavsfiskenes forekomst hver¬ 
ken o p a d eller nedad. 
Ved forberedelsen av „Michael Sars“ -ekspeditionen stod det for 
mig som 'et av de vigtigste av alle maal at gjøre forsøk paa at utvikle 
en metode, som kunde skaffe flere oplysninger oiil dyphavsfiskenes 
vertikale utbredelse. 
Jeg tænkte først paa at lægge hovedvegten av arbeidet paa meget 
store lukkehove. Der blev da ogsaa konstruert en fortrinlig lukkehov 
av 3 m.,s diameter i aapiringen, et eksemplar av silke, -et andet av fint 
rækebimd, og dermed blev der under togtet gjort vellykkede træk. 
Men, som jeg ved nærmere effcertanke allerede paa forhaand var klar 
<over, liar saadanne vertikale lukkehove mange og store mangler. Den 
største av disse béstaar deri, at de fanger altfor litet. Man maa anta, 
at større fiske f. eks. kun fanges rent tilfældig; ti de er altid kun tat 
enkeltvis. Alene de mindste former, som forekommer i store mæng- 
der og særlig da slegten Cyclothone, kan undersøkes med saadanne 
xedskaper. Men hertil kommer, at det er meget vanskelig at vite 
