90 
Med denne eller en omtrent tilsvarende anordning blev der gjort 
lange træk paa omkring 30 stationer baade fra Canariøerne til Sar¬ 
gassohavet og fra Hew-Foundland til Island. Nogen træk er gjort 
om dagen, andre om natten. 
Der blev paa denne maate indsamlet et meget stort materiale 
bestaaende av mange slags pelagiske organismer, cephalopoder, krebs- 
dyr, meduser etc. Her skal knn omtales enkelte eksempler paa, hvad 
slags oplysninger materialet kan gi om disse dyrs forekomst i for¬ 
skjellige dybder. Til forklaring av anvendelsen av metoden vil jeg 
først omtale den eiendommelige tidligere vel kj endte sternoptychide: 
Argyropelecus hemigy mnus. Av denne art fangedes paa 
alle stationer til sammen 286 individer. 
Stiller man op samtlige de fundne 286 individer efter dybden, 
faar man følgende tab el: 
I overflaten ... ... ... ... ... ... 0 
50 meters dyp... ... 
... ... 0 
V 
100 — 
... 
... ... 0 
150 
«... ... 
... ... 62 
300 — ( 
„ . 
... ... 155 
500 
i), • ° • • • * 
... ... 48 
750 
;; . 
... ... 0 
i ror; pJ 
- v ° ° * • “ c 
... ... 6 
V 
1250 
P 
...... 0 
1 
1500 — 
» . 
... ... 11 
5? 
2000' — 
n • • 0 • • 
... ... 4 
Hovedmængden falder — som man ser — i dybder ne mellem 150 
og 500' meter. Ingen individer er fanget høiere op i våndet end 
150 1 meter. 
Kun omtrent 7 % er fanget dypere end 500 meter. G-aar man ut 
fra, at disse 7 °/ 0 er tat under redskapernes indhivning og at der ikke 
lever nogen under 500' meters dyp, vil altsaa metodens nøiagtighet 
være bestemt til disse 7 %. Imidlertid ser man videre, at den over¬ 
veiende mængde er fanget i 300 meters dyp og det endskjønt her for 
det meste kun blev anvendt en s / 4 meters silkehov, mens der baade i 
150 og i 500 meters dyp mest var yngeltrawle, som fanget disse fisk 
meget bedre. 
Hovedmængden av individerne av denne art synes altsaa at være 
begrænset meget skarpt til et „intermediært“ lag omkring 300’ me¬ 
ter dypt. 
