99 
sitionstid. Paa midtre plate kunde skjelner nog.en indvirkning, paa 
høire ingen. 
I de forannævnte dyp, som betegner den øvre grænse for de sorte 
og røde formers optræden ved dagslys, kan man efter dette vistnok 
*gaa ut fra, at der kun findes kemisk virksomme straaler fra den vio- 
lette del av spekteret. Da absorptionskoefficienten for de røde straaler 
i forhold til de violette er omtrent som 30' til 1, og der ved de utførte 
undersøkelser ikke kunde paavises røde straaler i 500' meters dyp, 
maa de røde dyr i dette lys antages at være likesaa 
usynlige som de sorte. Interessant er det i denne forbin¬ 
delse at lægge merke til, at de sorte fisk med store lysorganer kun ved 
nattetid er fundne høit oppe i våndet, og at røde krebsdyr i de ark- 
Fig. 20. 
tiske egne, som f. eks. i sin tid omtalt av Scoresby for Hymenodora 
glacialis vedkommende findes like ved iskanten i havets overflate. 
Ovenover den hittil omtalte region med sorte og røde former viser 
paraleltrækkene en like karakteristisk, men meget forskjellig gruppe 
av pelagiske fisk. Særegent for dem er det, at deres kropsform al tid 
er mere eller mindre flatt rykt fra side til anden. Farven 
er langs ryggen mørk, langs siderne sølvglinsende 
eller speilende med blaaligviolet skjær, øinene er 
store -— ofte av teleskop f orm og mest karakteristisk av alt 
er formentlig de sterkt utviklede lysorganer. Karakteristiske former 
findes særlig blandt familierne Sternoptychidae og Stomi- 
a t i d a e. 
Fig. 21 viser en række saadanne formers dybdeforekomst. Man 
ser, at for disse former kan dybden 500 meter sættes som grænsen 
