118 
av den gjennemsnitlige for de 33 aar. Den gaar som en utjevnet 
kurve imellem de ved beregning fundne punkter. Den nederste kurve 
viser solflekkernes, deres hyppigheis og utbredelses gang efter de saa- 
kaldte relativtal. 
Man ser tydelig, at der er overensstemmelse mellem begge kur¬ 
ver. Især mellem tidspunkterne for minima, 
Nedbørhyppigheten har minima i 1878’—79, i 1889 og i 1901 
Solflekkerne „ — i 1878—79, i 1889 og i 1901 
Fuld saa god overensstemmelse er der ikke mellem tidspunkterne 
for maksima. 
Nedbørbyppigbeten bar maxima i 1881—'82, i 1893 og i 1907 
Solflekkerne „ — i 1883—84, i 1893 og i 1907 
Desuten bar nedbørhyppigheten mindre maksima i 1885, 1898 
og i 1903. Mellem nedbørhyppighetens maksima i 1881 og 1885 lig¬ 
ger solflekkernes maksimum i 1883—84. Til nedbørens maksimum i 
1898 svarer en hump i solflekkekurven i det samme aar. Nedbør- 
maksimum i 190*3 bar en ganske liten tilsvarende sterkere løftning 
hos solflekkerne. 
Solflekkeperiodens længde kan være snart litt større, snart litt 
mindre. Den regnes gjennemsnitlig til lb/g aar. 33 aar er saaledes 
meget nær 3 solflekkeperioder. Tages middel for hvert 11te aar (1876, 
1887, 1898, o. s. v.) av nedbørhyppighet (procent) og solflekketal (rela¬ 
tivtal) og opstilles grafisk, f aar vi et billede som fig. 3. 
Minimum av nedbørhyppighet og minimum av solflekker falder 
begge paa samme tid, mellem det 3dje og 4de aar, nærmest det sidste. 
