138 
at en konvergent utvikling kan fremkaldes hos forskjellige dyr ved 
samme ernæringsmaate. 
Vi staar her overfor en hovedfaktor, som spiller meget stor rolle 
for paavisningen av konvergens: dyrenes levevis. Skal man 
finde nt en karakters fylogenetiske vær di, dens vær di for bedømmel¬ 
sen av to eller flere organismers avstamning, maa man først og fremst 
stille sig det spørsmaal, om og i tilfælde hvordan denne karakter 
kan indvirkes paa av levesættet. -— Vi kan igjen se litt nærmere paa 
tandsættene inden enkelte dyregrupper, da vi her kan faa et godt 
eksempel paa en slik værdsætnirig. 
Tandhvalernes -— specielt deJfinernes — ensartede („homodonte“) 
tandsæt ligner meget sterkt gebisset hos mange krypdyr, naar det er 
fuldt utviklet. Mest ligner det tandsættene hos vor tids krokodiller 
og hos de utdødde hvaløgler eller ichtyosaurier. Tænderne er enkle 
og kegleformede, de er meget talrike og sitter i en aapen række i hver 
kj æve, uten at man kan finde nogen særlige, større mellemrum mellem 
dem. Men det er galt, om man trækker frem delfinernes tandsæt som 
'i 
laverestaaende end andre tandsæt, fylogenetisk set. Dette fremgaar 
klart av en enkel, teoretisk overlægning: hvordan vilde det gaa et 
dyr, som er henvist til at leve av fisk, om det f. eks. hadde en gnavers 
tandsæt ? Dyret vilde knapt nok formaa at holde fast paa en glat 
fisk med sine fcsender, og fisken vilde altfor let kunne slippe bort gjen- 
nem de store aapninger mellem fortænderne og kindtænderne. Nogét 
nær ens vil forholdene stille sig med de fleste andre landpattedyrs 
tandsæt; de korte kj æver og de faa, men kraftig utviklede tsender er 
ikke egnet til at gripe eller fastholde en fisk medsom oftest vilde 
byttet bli bitt istykker eller knust, og tandsættene vilde paa denne 
maate hindre eller vanskeliggj øre en hel utnyttelse av byttet i ernæ¬ 
ringens tjeneste. Derfor ser vi ogsaa et ganske andet tandsæt utviklet 
eller under utvikling hos næsten alle fiskespisende dyr ; vi fmder 
en utvikling, som konvergerer mot hvaløglernes homodonte gebiss. 
Paralelt med omdannelsen av tandsættet gaar en forlængelse av kjæ- 
verne, saa et endnu bedre fangstapparat kommer istand. 
Et trin i denne konvergensrække - er repræsentert av s æler ne ; 
men tændernes omdannelse er paa langt nær ikke skredet saa langt 
frem som hos hvalerne. S æler nes gebiss viser en uttalt tilbøielighet 
til at omdanne sig til et hom,odont tandsæt med smaa og spisse, jævnt 
fordelte tænder, trods sæl erne oprindelig har hat et meget sterkt 
