139 
heter odont (uensartet) tandsæt. Ogsaa i den retning viser sælerne et 
tidligere stadium, at de har meget færre tærre end tandhvalerne; 
men man finder meget almindelig varianter blandt sælerne, som har 
faat utviklet en ekstra kindtand. 
Det viser sig altsaa, at ernæringens art spiller en meget stor rolle 
for omdannelsen av ernæringsorganerne, og vi saa, hvordan denne 
faktor kan gi støtet til utviklingen av konvergente rækker; Hvor 
denne faktor ligger saa nær op-pe i dagen og er, saa at si, til at tå 
og føle paa, kan man endog benytte den som et bevis for konvergen¬ 
sen og som et motbevis mot formodninger om et nærmere, fylogenetisk 
slegtskap. 
Men bvalerne viser os ogsaa slutleddene i en anden konvergens- 
række; de er de sidste utløpere blandt pattedyrene i en række, som 
konvergerer mot fiskeformen. Hvalernes og hvaløglernes fiskeform 
har sammen med den paralelle utvikling av luffer hos begge grupper 
git støtet til Stern manns før berørte teori om, at de to dyregrup¬ 
per skulde ha en fælles avstamning. I 1890' gav Kuk en t hal en 
oversigt over, hvordan de yttre, fysikalske livsbetingelser kan incl- 
virke slik paa pattedyrenes organisation, saa den tvinges ind i kon¬ 
vergente utviklingsrækker. Han pekte paa, hvordan mange av vand- 
pattedyrene er blit omdannet mere eller mindre i retning henimot 
fiskeformen eller hvalformen og hvordan vi har repræsentert for vore 
øine en hel række av omdannelsesstadierne og kan illustrere omdan- 
nelsesrækken ved hjælp av repræsentanter for de forskjelligste patte- 
dyrgrupper. Men det vilde føre for vidt her at gaa nærmere ind paa 
Kukenthals utredninger, saa fristende det end kunde være. 
I tilslutning til Kukenthals avhandling har F. Werne r 
pekt paa et analogt tilfælde blandt fuglene. Tiltrods for, at pingviner 
og alker fylogenetisk set utvilsomt ikke har noget med hverandre at 
gjøre, er deres legemsform slaaende ens. Werner viser, at vi bare 
kan forstaa dette ut fra det synspunkt, at begge fuglegruppers liv 
helt er'knyttet til havet, og at det ens levesæt i tidernes løp har om¬ 
dannet grupperne konvergent. W e r n e r utreder da ogsaa nærmere, 
at vi ikke bare kan, men ogsaa maa betragte alle alkernes og ping- 
vinernes fælles organisationstræk som resultater av tilpasning. 
Hittil har vi næsten bare betragtet eksempler fra hvirveldyrene. 
Men vi kan ogsaa blandt de hvirvelløse se, hvordan de biofysikalske 
forhold gir støtet til utviklingen av avvikende former, og meget ofte 
frembyr slike formdannelser klare eksempler paa konvergens. 
