147 
I denne gruppe' av organisationstræk kan vi riæyne soiii andre 
typiske planteæternes eller rovdyrenes tandsæt, fiskeformen hos pela¬ 
giske dyr som pilorrae, fiske og hvaler, klokkeformen hos manæter og 
encellede dyr som f. eks. den av K o f o i d beskrevne Craspedo- 
t e 11 a, farvetilpasninger hos beboere av bestemte strøk o. s. v. Alle 
disse træk har det tilfælles, at de spiller en meget fremtrædende rolle 
i dyrenes tilværelseskamp. Derfor er de ogsaa i særlig grad utsat 
for angrep fra naturens omformende kræfter og avgir særlig gode 
angrepspunkter for det naturlige utvalg. Disse organisationstræk blir 
derfor let tvunget ind i konvergente utviklingsr sekker. Man kan med 
en fællesbetegnelse benævne dem konvergenskar akter er. De 
har liten værdi for bedømmelsen av arters og slegters fylogenetiske 
samhørighet og kan ofte nok lede vild, slik som Kiikenthal har 
vist det paa hvalforskningens omraade. 
Et kort tilbakeblik over, livad der er sagt her, viser os, at dyre¬ 
nes organisationstræk lar sig dele i to hovedgrupper. Paa den ene 
side har vi de f ylogenetisk v æ r d i f u 1 d e organisa- 
tionstræk, paa hvem naturens omdannende faktorer utøver liten 
eller ingen konvergenstvang. Paa den anden side staar de f y 1 o- 
genetisk mindre vær dif ul de organisationstræk, 
som paa grund av naturforholdenes indflydelse tvinges ind i konver¬ 
gente utviklingsretninger hos forskjellige arter eller grupper av dyr. 
Det er en selvfølge, at* vi finder alle mulige overgange mellem disse 
to hovedgrupper. Der er i virkeligheten bare i ganske enkelte til- 
fælder, vi har med forhold at gjøre, som udelt kan siges at liøre ind 
under den ene eller den anden gruppe. Det er da ogsaa netop^ dette, 
som gjør de fylogenetiske studier dobbelt vanskelige, naar man vil 
grunde dem paa morfologiske undersøkelser alene; de blir ofte nok 
helt ugjennemførlige paa dette grundlag. Den største vanskelighet 
ligger deri, at konvergensen altfor ofte er skjult for vore øine med det 
mangelfulde kjendskap, vi endnu har til den dyriske organisme og 
dens avhængighet av den omgivende natur. 
Der melder sig tilslut det spørsmaal, hvad betydning konvergens- _ 
fænomenerne har for den zoologiske forskning og hvad vei vi maa 
slaa ind paa for at komme paa spor av dem og lære at forstaa dem 
mere. 
Det fremgaar av, hvad der er sagt, at utforskningen av konver- 
gensfænomenerne spiller en stor rolle for undersøkelserne over dyrenes 
