163 
atmosfære og derfor være utsat for samme absorption. Desuten maa 
de to spektrogrammer (fotografier av spektra) tages saa nær samtidig 
som mulig, for at ikke luftens fugtighet skal ha forandret sig i mel- 
lemtiden. 
Saadanne forsøk har været gjort flere gange. 
I 1908 tok Mr. Slipber, som er astronom paa Lowelhs observa¬ 
torium i Fiagstaff, spektrogrammer av Mars og maanen i samme 
høide over horisonten, og fandt ved sammenligning av de to, at den 
gruppe absorptionslinjer, som i spektret betegnes med bokstavet a og 
som skyldes vanddamp', var litt sterkere for Mars end for maanen. 
Dr. Campbell, direktør for Lick observatoriet, som allerede i 
1894 hadde forsøkt det samme, men med negativt resultat, gjorde ved 
den sidste opposition i 1909 en ekspedition til toppen av Mount Wit- 
ney, 14,500 foto. h., og fotograferte der de to spektra umiddelbart efter 
hinanden. Et saa høitliggende sted blev valgt, for at lyset fra baade 
Mars og maanen skulde passere mindst mulig vanddamp i vor at¬ 
mosfære. Det er jo klart, at naar det gjælder at avgjøre, om Mars’s 
spektrum viser en noget sterkere absorption end maanens, er det bedst 
at den for begge fælles absorption i jordens ‘atmosfære ikke er sterk, 
da ellers forskjellen kan bli vanskelig at opdage. Paa Mount Witney 
har man allerede en væsentlig del av vor atmosfæres vanddamp under 
sig og paa de spektogrammer, som blev tat der, kunde man vente at 
opdage det tillæg i absorption, som burde vise sig for Mars’s ved¬ 
kommende. Resultatet var imidlertid, at man ikke kunde se nogen 
forskjel mellem „a“ -baandene i de to spektra. De var svake, men 
saavidt man kunde se like svake i begge. 
Herav følger naturligvis ikke, at der ingen vanddamp findes paa 
Mars, man kan kun sige, at der er for litet vanddamp til at kunne 
paavises ved spektroskopets hjælp. Den forskjel som fandtes paa 
Mr. Sliphers spektrogrammer, kan da formentlig kun skrive sig fra 
forandring i vor egen atmosfæres fugtighet, idet der var hengaat flere 
timer mellem fotograferingen av Mars’s og maanens spetrum. 
Vi kommer saa til de sidste spektroskopiske observationer, som 
blev gjort vinteren 1910 paa Lickobservatoriet, hvor jeg dengang 
arbeidede som assistent. Disse blev planlagt av dr. Campbell efter 
en anden metode end de observationer, som netop er omtalt, idet det 
saakaldte Doppler-Fizeaus princip blev benyttet for at faa skilt Mars’s 
egne vanddamplinjen fra jordens. 
