176 
/ 
havet ind over Sydamerika og Australien. Den store siluriske transgres- 
sion naar sit maksimum i under silur. Mot slutten av silur taper havet 
terræng, der finder en almindelig „regression“ sted. I Wales og i 
Nordamerika hviler saaledes over silur paa enkelte steder diskordant 
paa foldede og eroderede lag av undersilur, som altsaa maa ha hævet 
sig over havflaten; her i Norge er der ogsaa paa vist en diskordans i 
mellemsilur. I den undre del av devon fortsættes landets hævning, 
og der opstaar store ny© kontinenter. „01d red sandstone“ er en 
mægtig sandstensavleiring, der vistnok skriver sig fra noget forskjel¬ 
lige perioder, men hvis dannelsestid hovedsagelig er devon. Denne 
avleiring findes i et bredt belte fra England til Norge, Spitsbergen, 
Nordrusland til Nordamerika, og antyder et stort devonisk fastland i 
nord, „das alte rote Nordland“ efter Walther. Lignende devoniske 
sandstensavleiringer er ogsaa kjendt fra den sydlige del av jordkloden, 
og i det hele tat har der været utpræget kontinentale forhold ved 
skillet mellem silur og devon. Allerede i den øvre del av underdevon 
begynder havet at brede sig, og denne transgression fortsættes i un¬ 
der karbon, da den naar sit maksimum. 
Et bredt ocean findes over Nordamerika, Europa med Nordafrika, 
samt Mellemasien, og av disse have stikker øer og fastland© op. Et 
andet ocean grener sig over Rusland og Polartraktene, likesom havet 
avancerer indover landet i Australien og Sydamerika. 
I Karbonhavet (ogsaa kaldet „Productushavet“ efter en brachi- 
opode) levet en mængde kalkavsondrende dyr, og store dele av de kar- 
boniske avleiringer bestaar derfor av mægtige kalkstene. Forekom¬ 
sten av mægtig© kalkstene over store arealer er tydet som et almin¬ 
delig kjendetegn for de store transgressioner; kalkstenen er avsat 
paa grundt hav med liten slamtilførsel, og landene maa ha væ¬ 
ret sterkt nederodert. I midten av karbontiden begynder havet at 
trække sig tilbake, kontinenterne blir større og større. Naar fast- 
landene hæver sig, utsættes de for en sterkere erosion, og der vil i 
saadanne tider dannes meget sandsten og grovklastiske sedimenter. 
Saadanne finder man i stor utstrækning i de undre lag av perm, 
f. eks. i Tyskland det saakaldte „rotliegende a , en sandstensavleiring 
paa over 1000 meters mægtighet. 
Et stort kontinent findes i den permske tid paa den sydlige halv¬ 
kule, nemlig Gondwanalandet, som har dannet en stor, kanske 
sammenhængende landmasse fra Australien og Indien over det indiske 
