178 
Vi vil sammenfatte hvad der her er skrevet om transgressionerne. 
Siden kambrium har man i hovedtrækkene hat tre store transgres- 
sioner, nemlig i undersilur, mellemkarbon og i mesozoikum. De mest 
utprægede kontinental perioder var devon, perm og tertiær; det viser 
sig altsaa, at kontinentalperioderne falder sammen med fjeldkjede- 
perioderne. I disse tider har havene indtat mindre fladerum end i 
transgressionsepokerne. Men hvorledés skai dette forklares, hvis man 
antar havets volum tilnærmet konstant? 
Betragter man et verdenskart, hvor havenes dybder er avsat, fal¬ 
der det straks i øinene hvorledes de meget store havdybder, f. eks. 
over 6000 m., følger de samme soner som vulkanerne og fjeldkjederne, 
og man kan ikke være i tvil om at disse ting staar i et genetisk for¬ 
hold til hinanden. Under de orognetiske eller urolige perioder maa 
man anta, at ikke alene fjeldkjeder foldes iveiret, men at ogsaa dele 
av havbunden presses eller forkastes ned til de store dyp. („Vortiefen a 
efter Suess). Det er netop et karakteristisk træk ved flere fjeldkjeder, 
at de er dannet niellem en „søkkegrop“ eller forkastningsgrav paa 
den ene side og et resistensgebet paa den anden. Flere av de alpine 
fjeldkjeder paa kartet er saaledes dannet mellem Middelhavet, der er 
et forkastningsbassin, og den russiske plate, der er et resistensgebet, 
og den fjeldkjededannende krafts retning pleier at være rettet mot 
resistensgebeterne. Efter Suess antar man derfor at de nuværende 
store havdyp er meget unge, antagelig tertiære dannelser. Det er 
endvidere naturlig at anta, at lignende dyp har dannet sig ogsaa under 
tidligere orogenetiske perioder, og derved vil det samme volum av 
havet kræve mindre overflate, havet vil altsaa trække sig tilbake fra 
kysterne, man vil faa en regression. 
Til kontinenternes dannelse bidrar ogsaa selve de fjeldkjeder som 
hæves iveiret. 
Kontinentalperioderne efterfølges av store transgressioner i hvile- 
perioderne mellem fjeldkjedefoldningerne. De store nivaadifferencer 
som opstaar paa jordens overflate under en fjeldkjedeperiode, utjevnes 
under det efterfølgende lange rolige tidsrum. Etosionen virker sterkt 
paa fjeldene og borttærer dem. Almindelige sedimenter under og 
umiddelbart efter fjeldkjedeperioderne er derfor grovklastiske sedi¬ 
menter, som sandstene, kvartsit, konglomerater etc. Saadanne dan¬ 
nelser er karakteristisk for eokambrium, tildels kambrium, samt for 
devon, perm og tertiær. Disse ofte meget mægtige dannelser opgrun- 
