191 
frastøter hverandre. Men gjælder nu denne lov ogsaa for dyrenes 
vedkommende? Dette spørsmaal dannet grundlaget for flere av 
Joests, Borns og andres undersøkelser. Mens J o e s t arbeidet 
med metemark, benyttet Born, som nævnt, froskelarver. 
Fig. 2 er hentet fra et av eksperimenterne, som viser os, at polari¬ 
teten spiller en ganske anderledes underordnet rolle ialfald hos de 
lavere dyr end hos planterne. J o e s t forenet to metemarkhaler ; de 
grodde sammen og der kom en sammenvoksning istand, en ledning 
inden de enkelte organsystemer som nerverne, bukgangliekjeden, tar¬ 
men o. s. v.; men det nyfremkomne individ var . et tohalet monstrum 
uten hode. Men J o e s t opnaadde ogsaa et andet resultat, som det 
er vist paa fig. 3; naar sammenvoksningen bare kom delvis istand, 
To metemarkhaler, som er vokset sammen til et individ. Ved * er sammen- 
voksningsstedet. (Halvt skematisk efter Joest) 
To delvis sammenvokste metemarker, som paa sammenvoksningsstedets frie saar- 
flater (ved *) har regenereret hver sit nye hode, saa det nye individ har to hoder 
og to haler (Halvt skematisk efter Joest). 
saa regenerertes der paa begge de frie saarflater nye hodepartier, og 
han fik et dobbeltindivid med to haler og to hoder. Dette sidste 
resultat stemmer godt overens med de resultater, regenerationsunder- 
søkerne har opnaadd. De har fundet, at en saarflate paa den side, 
som vender mot hodet, normalt skal regenerere et hode, den som ven¬ 
der mot halen en ny hale. Dette stemmer overens i nær sagt alle 
resultater, som er fremkommet av regenerationsundersøkelser over dyr, 
som staar høiere end coelenteraterne, og det viser os, at selv om polari- 
