211 
til Norge), og det blev søkt og prøvet til man fandt den rette sort til 
hvert bruk. Det var som det nu arbeides med at forbedre staalet eller 
finde nye, verdifulde legeringer. Det naturlige, gedigne guld kan 
naturligvis i og for sig paa en viss maate tages i bruk uten bearbei¬ 
delse. Det franske nationalmuseum i Saint Germain har et slikt 
smykke, det mest primitive som kan tænkes. En fransk reisende 
møtte i Kalifornien en indianer som .bar det i en snor om halsen; 
det var ganske enkelt, et naturlig, ubearbeidet guldstykke med et hul 
igjennem. Det er slik guldet første gang har traadt ind i menneskets 
historie, som en færdig naturg j en stand tat i bruk til pynt paa samme 
maate som ulvetænder og sniglehus blev brukt for samme formaal. 
At det har været saa ogsaa i Europa og Asien har vi lov at slutte 
os til, selv om det her ikke kjendes noget arkeologisk fund som gir 
det direkte bevis. 
Vi tør ogsaa rekonstruere det næste skridt i utviklingen. Sten- 
aldersmanden pleiet at tildanne stenene ved at kløve dem med slag. 
♦ 
Han har prøvet at behandle et stykke guld paa samme maate og har 
snart opdaget at det ikke kan spaltes; men at det i motsætning til 
alle andre stene han kj endte, kan hamres ut og faa form under sla¬ 
gene. Det ældste guld i de forhistoriske fund er ogsaa tynde guld- 
blad. Vi har ægyptiske flintkniver, hvis skaft er belagt med tyndt 
uthamret guld. Et guldblad er ogsaa fundet i en fransk stenalders- 
grav ved Pyrenæerne. De første ilddannede stykker av guld er for¬ 
øvrig perler; ganske betegnende, kunde man fristes til at anta, fordi 
de raa guldstykker først hadde været brukt slik, baaret i et baand 
om halsen. I kong Menes’s grav laa en stor perle av guld; den første 
ægyptiske Earao som historien kjender og som forøvrig levet i den 
rene stenalder, har altsaa hat en guldperle. Avlange, olivenformede 
guldperler findes ogsaa i vesteuropæiske graver fra stenalderen, fra 
Spanien og nordover til Bretagne. Sammen med turkisen og ravet 
var disse smaa og sjeldne guldstykker for den yngste stenalder de 
største kostbarheter, som i vor tid diamanter. 
De tynde guldblad er ældst, saa kommer perlene, og omtrent 
samtidig blev gjort kanske den mest epokegjørende opfindelse i men¬ 
neskets historie, kunsten at utvinde metaller som var bundet i stenen. 
Det første nyttemetal var kobberet, som snart blev fremstillet uav- 
hængig av import paa forskjellige steder i Europa, hvor der findes 
kobberleier. Metaltiden rinder op og med den ogsaa den store tid for 
