250 
nomiske iagttagelser imidlertid en høi grad av nøiagtighet og strækker 
sig over lange tidsrum. Smaa virkninger kan derfor ophope sig til en 
maalelig størrelse. Man vil se at den eneste merkbare virkning, som 
man kunde vente sig, viide være en avvikelse ved planeten Merkur, 
som den hurtigste av planeterne. Merkur viser ogsaa virkelig avvi¬ 
kelser i sin bevægelse, avvikelser som den gamle mekanik hittil ikke 
har kunnet forklare, tro ds al umak. Man har f. eks. tænkt paa ind- 
virkning av en planet, som skulde befinde sig mellem Merkur og 
solen ; men en saadan planet findes sikkert ikke. Man har fremdeles 
tænkt sig en ring av kosmisk materie om solen. Den nye mekanik gir 
nu vistnok fuld forklaring paa en saadan avvikelse mellem iagttagelse 
og beregning med hensyn til retning og væsen, men den fundne tal- 
værdi er altfor stor (saaledes for bevægelsen av Merkurs perihel 38" 
istedenfor 5"). Man tør derfor heri ikke se noget argument til gunst 
for den nye mekanik, men paa den anden side heller ikke noget, som 
taler mot den. 
Vi vil her endnu omtale en astronomisk følge av den „nye meka- 
nik“. Stjernerne taper litt efter litt sin levende kraft, som omsættes 
til lysenergi og utstraales i verdensrummet. Dette indtræffer for alle 
legemer med krum bane. Naar et hvitglødende legeme sender lys til 
os, sker dette fordi legemet indeholder elektroner, som ganske plud- 
selig forandrer sin bevægelsesretning; enhver nogenlunde rask ret- 
ningsforandring medfører utsendelse av lys. Ogsaa stjernerne forhol¬ 
der sig likedan, naar deres bane ikke er retlinjet. Da de imidlertid 
altid beskriver baner med meget stor radius, saa at man tilnærmet 
kan anse banen for retlinjet, vil deres levende kraft kun yderst lang¬ 
somt tape sig, saa at virkningen blir fuldstændig umerkelig for vore 
instrumenter. Den levende kraft vil dog efterhaanden bli opbrukt, 
og efter en tid, som, blir at opskatte til milliarder og atter milliarder 
av aar, vil alle planeter styrte ind paa solen, om de ikke allerede for- 
længst er havnet der som følge av andre aarsaker, f. eks. eksistens av 
et medium som gjør motstand mot deres bevægelse i verdensrummet. 
Sammenfatter vi det hele, kan vi si, at de slutninger, som den 
„nye mekanik a drager, endnu ikke kan ansees for definitivt begrun- 
det. Det vil endnu vare en tid. Imidlertid fortjener disse slutninger 
allerede den største opmerksomhet. 
Mekanikkens love er for størstedelen konventionelle. Derfor er 
„kraft“ et noget, som erfaringen ikke tillater os at faa direkte tak i. 
