270 
klima har en maadeholden ny deise av vanilje en behagelig, oplivende 
virkning paa fordøielsesorganerne. 
De tørrede vanilj ekapsler har en længde av 15-—25 cm. og er 
0.8 cm. brede, de er bøielige og seige, litt flattrykte og mørkebrune 
eller sortagtige, kjødfulde og fettglinsende. De ganske umodne eller 
de overmodne frukter leverer en simplere vare; frukten av den vildt- 
voksende plante er heller ikke særlig god. Der gaar i handelen mange 
daarlige sorter. Simpel chokolade krydres ofte med perubalsam 
istedetfor med vanilje; den lugter som daarlig vanilje, men har en 
bitter smak og en motbydelig bilugt. 
Den bedste vanilje er den mexikanske med lange, tynde og mørke¬ 
brune frugter. Bourbonvaniljen fra Reunion og Mauritius ansees for 
at være bedre end Javavaniljen. Daarlige vanilj estænger er haard- 
skallet, tør, kort og nøesten rund og sortagtig. De silkeglinsende 
vanillinnaaler skal være meget smaa og fine og staa lodret paa vanilje- 
stangen. 
Elfter en normal høst kan Mexiko utføre omkring 35,000 kg. 
vanilje, i rigtig gode aar mere, i daarlige aar mindre. Forøvrig har 
plantageeierne en slem fiende i aperne, som skjønner sig godt paa 
vanilje. Paa Reunion avles optil 100,000 kg., paa Mauritius 20,000 
og paa Tahiti 2,000 kg. aarlig. Det er især Bourbonvaniljen fra 
Reunion og Mauritius som kommer til Nordeuropa. Man antar at 
verdensproduktionen har en vær di av 5—0 mill. kroner. 
Foruten den egte vanilje forekommer i handelen ogsaa den saa- 
kaldte vanillon eller La Guaqvavanilje, som i elet ydre ligner den 
egte, men adskiller sig fra denne ved lugten. Den indeholder 
nemlig piperonal (heliotropin), og lugter derfor saa sterkt av 
heliotrop, at den kun kan benyttes i parfymer. Noget lignende gjælder 
om Tahitivaniljen. Den stammer fra den egte vanilje, men det har 
vist sig at planten ved dyrkning paa Tahiti frembringer frukter, som 
er rike paa piperonal. * Dog anvendes Tahitivaniljen paa grund av sin 
prisbillighet ganske meget, uagtet den har en mindre behagelig smak. 
Forfalskninger av vaniljen finder sted væsentlig ved tilsætning 
av bor syre, sukker, benzolsyre; antifebrin og kumarin. 
Indianerne kjendte vaniljen allerede før Amerika» opdagelse, men 
navnet er allikevel av spansk oprindelse: vaynella („en liten bælg“). 
Til Europa kom krydderiet i aar et 1510. Prisen var til at begynde 
