273 
I de trakter av landet, hvor jeg har mit hjem — strøket omkring 
Drammensfjorden, optræder de vilde roser noksaa talrike. De findes 
nærsagt i ethvert skogbryn og opefter allé lier. Det tyder jo paa 
en ganske god spredningsevne. Jeg synes av den grnnd Alm- 
quists bemerkning om rosens ringe spredningsevne ikke slaar helt 
til. Derimot kan jeg fuldt ut underskrive hans uttalelse om, at det 
er sjeldent at fin de fugle paa beite i rosenbuskene. Jeg har aldrig 
kunnet merke nogen av de store forannævnte fugle spise nyper. Men 
med kjødmeisen er det saa sin sak. Den maa siges at være en allesteds¬ 
nærværende tingest i smaakrattet, og den kan mistænkes til noget av 
hvert. Jeg tør dog ikke sikkert paastaa den ofte forsyner sig av 
nyperne. 
Men det gi ør ekornet. Det er vist ikke sjelden, det opfører nyper 
paa sin spiseseddel. De smaker dyret vist overmaate vel; jeg har 
iagttat det i længere tid — optil 30 minutter i træk — udelukkende 
beskj æftiget med at fortære nyper. 
Min skole ligger omgit av berg og krat. Ikke langt borte breder 
skogen sig. Alleslags fugle og skogdyr farer paa sine streiftog tæt 
forbi gaarden — samt tar ofte ophold i buskadset. Jeg kan da let fra 
vinduerne iagtta og gjenkjende dem. Rosenbuske i vild tilstand gror 
i ca. 3—4 m. avstand. 
En dag ifjor i november maaned, da et tyndt rimlag dækket mar¬ 
ken, saa jeg et ekorn kom springende. Med et graciøst hop smat det 
op i en rosenbusk, hvor nyperne hang røde og friske. De skarpe 
torne lot ikke til at hindre den udmerkede lille klatrer det mindste. 
Dyret smøg i ro og mak omkring i toppen, og utvalgte sig de bedste 
nyper. Derpaa begyndte maaltidet. 
Det var kun nypens., k j ø d det gjaldt. Det saa jeg tydelig, ti 
'dyret pillet med omhyggelighet alle nøtterne væk og lot dem drysse 
til jorden. Tiislut blev ekornet kjed av opholdet i buskens krone, 
knep en nype og krøp ned av stammen. Derpaa satte det sig nogen 
meter fra træ et og fortsatte maaltidet. Endnu engang krøp det op 
og hentet nok en frukt — gik længere bort og fortærte den, hvorpaa 
'dyret forsvandt. De steder, hvor ekornet hadde sittet paa marken, 
undersøkte jeg straks efter. — Ganske rigtig. Der laa paa hver plads 
en klat av efterlad.te frø, som alle var hele og ubeskadigede. Ogsaa 
frugter, der laa paa marken og var faldt av træ et allerede, saa jeg 
ekornet bære avsted og skr selle kjødet av, som beskrevet. 
