298 
og gjennem den del av vildstammen, som omslutter den. Naar der 
ut fra saarflaten paa de steder, hvor podekvist og vildstamme støter 
sammen, vokste et nyt skud, saa var dette' enten en saakaldt plantechi- 
mære, d. v. s. det bestod halvt av Solanum nigrum og halvt av Solanum 
lycopersicum eller der dannet sig en intermediær hybrid, og av saa- 
danne iagttok Winkler 5 forskjellige sorter. Hybriderne fik blomster 
og frugter saa vel som ufuldkommen utviklet frø, men disse var bare 
delvis spiredygtige. Men han fandt ogsaa plantechimærer, som bestod 
av 2 forskjellige podningshybrider eller av en podningshybrid og en 
stamart, og iagttok videre at der fra en saadan hybrid — Solanum 
tubingense — skjøt frem skud, som hadde Solanum nigrums karakter- 
kjendemerker. 
Dette beviser at heller ikke den berømte Cytisus Adami kan være 
en paa kjønslig vis fremkommet egte bastard, men en kunstig frem¬ 
kommet podningshybrid frembragt ved at pode Cytisus purpureus paa 
Cytisus laburnum (guldregn). Den vokser paa samme maate som de 
nævnte Solanum-bastarder og synes i sine egenskaper at følge den 
Mendelske spaltningslov ; for Cytisus Adami frembringer nemlig snart 
et Cytisus laburnum — snart et Cytisus purpureus-skud, tildels fuld- 
komne, tildels ufuldkomne chimærer. Det har endvidere lyktes mig 
at fremstille en plantechimære ved podning av Ribes grossularia (stik¬ 
kelsbær) paa Ribes aureum (guldribs). 
Det er ganske gaadefuldt, hvorledes de blir til disse podnings¬ 
hybrider, som man hittil kun har faat ad vegetativ vei. Etter H. 
Winkler s mening taler de iagttagne kjendsgjerninger snarere imot 
end for den gjængse mening, at de har sit utgangspunkt fra en celle, 
som er dannet ved sammensmeltning av to forældre-celler (eller celle¬ 
kjerner). Da vi jo har set at der fra saarflaten vokser frem skud av for¬ 
skjellig utseende, er det sandsynlig at forældrenes celler sammen op- 
bygger bastarden og leilighetsvis igjen kan spalte sig i grupper paa for¬ 
skjellig vis. Men det er i et hvert fald hermed fastslaat, at der ogsaa 
paa denne maate kan dannes nye planteformer, men rigtignok bare 
ved kultur. Dette viser os at vi grundig maa revidere vore meninger 
om arvelighetsspørsmaalene og isærdeleshet om den rolle cellekjernen 
spiller. 
Det er altsaa fastslaat at der kan opstaa nye planteformer ved 
amphimixis og podning og saaledes ogsaa ved en egen vegetativ proces, 
som rigtignok ikke forekommer i fri natur. Men dette forklarer os 
det bekjendte forhold, vekselvirkningen mellem podekvist og vild- 
