304 
Kort efter at han har forladt Sennar, fortæller han: „Vi be- 
gyndte at se følgerne av at det ikke hadde regnet. Der var saadd 
litet korn og saa sent at det knapt var over jorden. Det ser ut som 
regnet falder senere efter hvert som vi kommer nordligere. Mange 
folk var her beskjæftiget med at samle græsfrø for at lave et slags 
brød, som er meget daarlig. Disse folk ser aldeles ut som skeletter 
og det er ikke til at undres over, naar de lever paa slik kost. Der 
er ingenting som mer øker faren ved at reise og gjør fordommen mot 
fremmede større end det, at forraadene er knappe i det land en reiser 
gjennem. a 
„Kom til Eltie, en ensomt liggende landsby omtrent en halv mil 
fra Nilen, nordenfor en stor bar slette; alt er eng, undtagen elve¬ 
breddene, som er skogbevokste. Her var der ikke mer saadd noget 
korn. Folkene her var, som de vi tidligere hadde set, beskjæftiget 
med det samme elendige arbeide, de samlet græsfrø.“ 
Naar klima og samfundsforhold er slik — skjønt et større frem¬ 
syn, mere flid og større sikkerhet adskillig vilde forbedre deres stilling 
og øke folketallet —• vilde et større antal fødsler uten disse ledsagende 
omstændigheter bare forværre deres elendighet og folkemængden vilde 
bli som den var før. 
Det samme kan siges om det engang saa folkerike Ægypten. Dets 
nuværende elendighet er ikke foraarsaket ved en svækkelse av for- 
meringsevnen, men ved svækkelse av flid og fremsyn og ved den usik¬ 
kerhet for eiendom, som er en følge av en tyrannisk og tryk¬ 
kende regjeringsform. Formeringen i Ægypten gjør for tiden alt 
hvad der er mulig for den. Den holder folkemængden fuldt paa 
høide med eksistensmidlerne, og selv om dens evne var ti gange saa 
stor kunde den ikke gjøre mere. 
Restene av de gamle arbeider, de uhyre indsjøer, kanalene, de 
store vandledninger, som skulde holde Nilen under kontrol —? ved at 
tjene som reservoirer, der skulde yde hjælp i de tørre aar og som 
avløpsrør for at hindre den store overflod av vand i de vaate aar, — 
antyder tilstrækkelig for os, at Ægyptens tidligere indbyggere ved kunst 
og arbeide og ved at sætte slettelandet under vand opnaadde at frugt- 
bargjøre meget større landsstrækninger end de som nu er dyrket, og 
i nogen grad at hindre den nød som ofte føles ved en altfor stor eller 
utilstrækkelig oversvømmelse. Der fortælles om statholderen Petronius, 
at han ved kunst iverksatte, hvad naturen ikke kunde yde og bevirket 
