Jæderske stenaldersbosteder. 
Av A. W. Brøgger. 
Vor kundskap om stenalderen grunder sig helt og holdent paa de 
jordfundne oldsaker fra denne periode, og disse kan deles i enkelt- 
fnnd og samlede fund, hlandt hvilke bostedfundene uten sammenlig¬ 
ning er de vigtigste. Ved bostedfund forstaaes da fund fra de pladser 
hvor stenaldersfolket har bodd, efterlatt sig maaltidr ester, ildsteder, 
ufærdige eller ødelagte redskap, idethele alt som ved tilfældige forhold 
er kommet i jorden efter en enkelt stammes stadige ophold paa bo¬ 
stedet. Der danner sig av disse saker et kulturlag som senere i aar- 
hundredernes løp er blit overleiet med humus. Slike bostedsfund fra 
norsk stenalder fremkom først i 60-aarene, første gang paa Jæren 
(Grude i Klepp, 1863), senere i stigende antal baade paa Østlandet 
og Lister og Jæren. I utviklingen av vor kundskap her har fremforalt 
Nøstvetbostedene (1878), Holeheien paa Jæren (1898), Vespestad paa 
Bømmeløen (1891), Viste paa Jæren (1907) og de sunmørske flint- 
fund (1910) spillet en stor rolle. I sin almindelighet kan bostedene 
yde de værdifuldeste bidrag til belysningen av befolkningens kultur. 
Av det efterlatte materiale fremgaar først og fremst hvilket kultur- 
atandpunkt beboerne har indtat. Deres redskap vil røbe dem som 
jægere og fiskere og det bortkastede avfald speiler deres daglige liv 
i mange former. Findes der husdyrben og kornrester, kan vi gaa 
ut fra de var kommet til et mere fremskredent kulturstandpunkt end 
de rene jægeres. Videre vil bostedsmaterialet som regel fortælle ut¬ 
førlig om beboernes tekniske færdigheter, hvilket atter bidrar til at 
klassifisere dem aandelig set. Bostedmaterialet yder endelig det 
bedste grundlag for sammenlignende undersøkelser med fjernere kul- 
turomraader. 
Jæren er i og for sig noget særpræget i norsk natur. Dets navn, 
J a d a r r viser at ogsaa de gamle eiede geografisk overblik nok til at 
Naturen 1911 . 
21 
