329 
blandt de s m a a flinttyper som virkelig kan nogenlunde tidfæstes. 
Hvorledes dette ellers er, f. eks. med skrapere av de forskjellige for¬ 
mer, er endnu for lite kjendt i det jæderske materiale. — Stenøkser 
fandtes ikke i Melingdyngen. Heller ikke forekom der lerskaar efter 
kar, men det kan ikke tviles paa at slike har været laget paa stedet. 
Saavel av det arkeologiske materiale (anglene av ben, flintpilene, 
benprenen) som av det faunistiske (husdyrben som av f a ar) i fundet 
4 
fra Gaasehilleren ved Meling kan det med tryghet sættes til yngre 
stønalder, om det end kan være vanskelig nu at fastslaa til hvil¬ 
ken tid indenfor yngre stenalder. Til støtte for dateringen kan ogsaa 
anføres at dets nivaa, ca. 6 meter over havet, er lavere end den post- 
glaciale sænknings maksimums nivaa. Dette sidste (ekeperiodens, 
ældre stenalders strandlinje) maa formodentlig her efter P. A. Øyen 
sættes til omtrent 10—11 meter. (K. O. Bjørlykke formodentlig 
ca. 8 m.). Alt taler saaledes for at Melingdyngen repræsenterer et 
yngre stenalderslag og at vi saaledes har samme forhold hos os som i 
Sverige og Danmark, at ogsaa i yngre stenalder har den levemaate, — 
at bo ved sjøen og spise skjæl, fiske og jage, — holdt sig fra ældre 
stenalder. I Sverige og Danmark har det været paavist at disse yngre 
stenalders dyngeboere har kjendt korndyrkningen og husdyr, og ved 
Melingdyngen er ialfald faaret paavist. Motsætningen til det jæger- 
folk som bodde i hellerne ved Viste og Stangeland er imidlertid 
slet ikke væsentlig. Beboerne av helleren paa Meling har sikkert 
nøiet sig med i hovedsaken at jage og fiske. Husdyr og — forsaavidt 
de har kjendt den — korndyrkningen har de lært utenfra, 
ganske saaledes som disse nye opfindelser er kommet til Danmark 
utenfra, fra det sydlige Europa og Orienten. 
Gjennem sammenligning med andet bostedsmateriale kan det no¬ 
genlunde sikkert sies at Melingdyngen ialfald ikke er yngre end jette- 
stuetid. Den maa i det væsentlige være samtidig med en hel række 
andre bostedsfund paa Jæren og likesaa med „flintmarkene“, hvorom 
et par ord til slut. Det er dog bare de heldigste tilfælde som har 
konservert benrestene for os, fra yngre stenalder kjendes hittil bare 
Melingdyngen og nogen smaa ubetydelige rester fra efterfølgende 
fund. 
S a 11 h e 11 e r e n, 0 g n e sogn. 
Fund herfra er indkommet ved forskjellige leiligheter til Stav¬ 
anger Museum siden 1909. Om forholdene har jeg erhvervet nogen 
Naturen 1911. 
22 
