339 
biologisk forklaring av disse- avsluttede substansenheters natur ind- 
later dog ikke forf. sig paa at gi paa sakens nuværende standpunkt. 
Gr runden til, at der er to ulike lange intervaller forklares ved 
teorien om biseksualiteten 1 ). Den 28-dagl. tilhører kvinden, den 
23-dagl. nianden. Er der nu hos den første en tilstrækkelig høi pro- 
cent av „mandlig substans“ vil der kunne opstaa et 23-dages interval 
og hos manden altsaa det omvendte. Dette forklarer de tidligere 
opstillede kombinationer av begge intervallers multiplum hos det 
samme individ. Disse to „substansenheter“. vil vise sig at ha samme 
værdi som biologisk enhet, tro ds den forskjellige levetid. 
Visse eiendommeligheter ved fødselsstatistiken gir støtte for disse 
antagelser. Fra gammel tid har det været kje-ndt, at der altid f ødes 
flere gutter end piker, et forhold som synes at ha været ganske kon¬ 
stant. En italiensk statistik for 32 land gjennem 19 aar, viser gjen- 
nemgaaende forholdet : 10'6 gutter mot 100' piker 2 ). 
Man har forgjæves søkt at finde „ naturens mening“ med dette 
overskud; almindeligst har det været tydet som en stræben fra na¬ 
turens side efter at utjevne det misforhold, at der som bekjendt dør 
langt flere barn av mandkjøn end av kvindekjøn, likesom der altid er 
en større pro cent av dødfødte. 
Dette overskud av dødfødte gutter fastslaar forf. ifølge tysk og 
dansk statistik til konstant 129 mot 1Q0 3 ). 
Gaar man ut fra, at forf.s opgaver herover er tilnærmelsesvis 
rigtig, saa fremgaar herav følgende interessante forhold: Overskud 
av dødfødte gutter forholder sig til overskud av levende fødte som 
28 til 23; ti: eller endda nøiere 4-|~| = 
Disse forholdstal skulde vise os, at der f ødes 23 gange flere 
levende end dødfødte gutter og 28 gange flere levende end dødfødte 
piker. Videre at seksualforholdet hos alle fødte staar én biologisk 
*) Se f. eks. prof. S. Freud „Drei Abhandlungen zur Sexualtheorie“, Leipzig 
1905. 
2 ) Den norske statistik viser samme forhold; f. eks. for femaaret 1886/90 = 
105,99, for 1896/1900 = 106,25; for de enkelte aar gjennemgaaende de samme 
tal. 
3 ) Den norske statistik viser her ikke saa jevne tal: i rækken 1891/95 
gjennemsnitlig 132, i rækken 1896/1905 ca. 126, meget varierende for de enkelte 
aar. Dette forklares let ved det ubestemte i uttrykket „dødfødt“, som tillater 
en forskjellig gruppering, hvad bureauet ogsaa selv gjør opmærksom paa. (Se 
Norges off. statistik V. 25. side 42). 
