348 
saa andre befattet sig med spørsmaalets løsning, saaledes bl. a. stads¬ 
fysikus Geirsvold i Bergen. (Herom nærmere senere). I 1899 indtraadte 
der en større epidemi i Bratsbergs amt, og paa grund av sygdommens 
store betydning blev det overdradd prof. Leegaard at forfølge denne 
epidemi saa nøiagtig som mulig; ved samarbeide med amtets læger 
lykkedes det ham at faa nøiagtige oplysninger om 64 tilfælder. I de 
fleste tilfælder optraadte sygdommen pludselig hos tidligere sunde 
individer. De begyndende symptomer var forholdsvis lette febersymp- 
tomer med smaafrysninger, almindelig ildebefindende og mathet. Om¬ 
trent samtidig med feberen optraadte smerter som hodepine, ryg- og 
nakkesmerter, i regelen saa sterke, at patienterne jamret sig. Det 
vigtigste symptom, lammelsen, utviklet sig ofte efter et par døgns 
forløp eller endog hurtigere, og synes oftest at være opadstigende fra 
ben eller armer opover mot hodet. En sjelden gang ga ar den den om¬ 
vendte vei, begynder i ansigt, hals eller svelg og forplanter sig nedover, 
og denne form, der er den farligste, ender ofte med døden. Hyppigst 
lammedes benene, enten alene eller i forbindelse med armene. Selv om 
lammelsen bedredes efter nogen ukers forløp, blev der dog som regel 
litt tilbake, de lammede lemmer hadde tapt sin normale kraft., blev 
visne, kolde at føle paa, let svedende. Denne Bratsbergs-epidemi 
var ikke saa dødelig, idet kun to døde, men ikke desto mindre var 
resultatet noksaa trist, idet ikke mindre end 60 0 / 0 av de angrepne 
patienter blev mere eller mindre invalider, forsaavidt som de lammede 
muskler ikke mere gjenvandt sin normale kraft og styrke. Skjønt 
tallene er høie nok, har der været epidemier, hvor invaliditetspro- 
centen har været endnu høiere, og hvilken betydning dette har for den 
enkelte, familien og samfundet, vil enhver kunne forstaa. De som 
hyppigst angrepes var barn og yngre individer indtil 25 aars alderen, 
et forhold som man ogsaa gjenfinder i andre epidemier. Andre forhold 
som prof. Leegaard var tilbøielig til at tillægge en viss vegt, var forut- 
gaaende forkjølelse, f. eks. foraarsaket ved hyppig badning med av¬ 
kjøling efter badene, endvidere legemsanstrengelse eller begge deler i 
forening. Hyppigst optraadte sygdommen i maanederne juli til ok¬ 
tober, altsaa i den varmere aarstid. Smittestoffet antas at være impor¬ 
tert utenfra til Kragerøtrakten, hvorfra det spredte sig videre indover 
landet langs kommunikationslinjerne, dels enkeltvis, dels i grupper. 
Sygdommen kunde saaledes langs den almindelige færdselsvei følges 
helt til gaarden Yaagsli paa Haukeli. Den utbredte sig ikke hurtig, 
