354 
S c h ii b © 1 er’ s „Viridarium Norvegicum“ - der inde-holder en 
rigdom av oplysninger om kulturplanternes ældr© historie i Norge, 
meddeler intet om ribsens første dyrkning i vort land. O. Olaf sen 
og Peter N ø v i k har sammenstillet de oplysninger, som vore gamle 
love og diplomer gir om havebruk og frugtavl i Norge i middelalde¬ 
ren ; mens dyrkningen av æbler (Piru s Malus), kirsebær (P r u- 
n u s Cerasus), næpe (Brassica Rap a), erter (P i s u m s a t i- 
v u m) og flere andre nyttevekster kan følges langt op i middelalderen, 
tildels til vikingetiden, synes ribs og stikkelsbær (R i b e s G r o s su¬ 
la r i a) ikke at ha vokset i den tids haver. Ribs omtales ikke av 
Henrik Harp e s t r e n g, og hverken O 1 af s en eller N ø v i k 
har fundet nogen oplysning om, at den har været dyrket i Norge i 
middelalderen. 
Den ældste fortegnelse over norske planter, Otto S p e r 1 i n g’ s 
fra 16-63, der optar 174 arter iagttat i aare-ne 1622—1634, nævne-r „R i- 
besium friictu ru bro“, hvormed utvilsomt er ment de-n almin- 
delige ribsbusk (R. rubrum, L.); fortegnelsen inde-holder saavel 
vildtvoksende som dyrkede arter uten nærmere betegnelse. 
I det 16de og 17de- aarhundredes danske medicinske literatur spillet 
ribs en ikke ganske ubetydelig rolle. Baaledes omtaler H e n r i c k 
Smith 1546 „e- 1 e c t u a r i u m“ (sirup) av ribs som „e-n dyrebar 
oc kaastelig legedom til alle brendendis hede siugdomer oc kole siuger“ 
og anbefaler det ogsaa som en styrkende læskedrik samt som middel 
mot forskjellige sygdomme. Og hundrede aar senere oplyse-r Simon 
P a u 11 i, at saft og sirup av ribs paa apotekene benyttes mot „hitzige 
Kaalde-siuger“ , og omtaler videre at den bruktes i husholdningen om¬ 
trent paa samme vis som nu tildags. —- Blandt de navne, hvormed han 
kalder den, er ogsaa det efter Bauhin’s latinske navn oversatte 
„Tamme røde Ribs, som icke sticke u , og videre uttaler han : „Dette 
slags Ribs er det slags, som her i disse Bande [d. e. Danmark (og 
Norge?)] voxe saa gemeenligen oc mangfoldeligen, icke alleeniste udi 
Kiøbstæderne, men en do c saa paa Bandzbyen^ . Ribsen synes saaledes 
ved denne tid at ha været almindelig dyrket i Danmark; men skjønt 
det kunde synes rimelig, at en saa yndet plante, der desuten hadde an¬ 
vendelse paa apotekene, maa ha været gjenstand for dyrkning ogsaa 
i Norge, i det mindste for at tilfredsstille apotekenes behov, saa fore¬ 
ligger der intet direkte vidnesbyrd herom. At man i Finmarken 
vi ds te at nyttiggjøre den vil de ribs og derav lage vin og sirup, 
