366 
et flyveapparat. Jeg har vistnok ikke set det, kjender heller intet 
menneske som har set det, men den lærde som har uttænkt dette 
kunstverk, kj ender jeg godt.“ 
Den mest bekj endte av de gamle flyveteknikere er vel Leonardo 
da V i n c i, hvis betydning paa dette teknikens gebet først er blit 
fuldstændig indset i vor tid eiter dechifrering og offentliggjørelse av 
hans i speilskrift skrevne manuskripter. Man fandt i hans haandskrevne 
efterlatenskaper tegninger av en luftskrue (helikoptere), samt et stort- 
antal skitser der behandler og anskueliggjør. fuglenes og menneskets 
flyvning. Alene Codex atlanticus indeholder over hundrede av dem. 
I det udmerkede verk „ R u 1 1 m e-s b 1 åtte r der T'echnik“ , Leipzig 1910, 
gir ingeniør F. M. F 1 e 1 d h a u s en klar og ved gode illustrationer 
belyst fremstilling av den geniale Leonardo’s tanker og utkast. 
Omkring 1660 begyndte den dygtige mekaniker Joh. Hautsch 
i Nurnberg at sysle med problemet. Nærmere detaljer angaaende 
hans konstruktioner er saavidt jeg vet, endnu ikke blit bekjendt. J. G. 
Doppel mayr, Nrimbergs kunstneres og matematikeres historio- 
graf (1730), vet intet derom. I aaret 1648 bygget venetianeren Ti to 
Livio Bur attini, en fortjenstfuld fysiker og mekaniker, en model 
til en flyvemaskine med otte vinger, der blev sat i bevægelse av et 
maskineri bestaaende av fjere og hjul. Efter hans samtidiges utsagn 
var modellen istand til at bære en kat. Overførelsen til større format 
synes dog at være mislykkedes Burattini 1 ). 
Likesaa bemerkelsesværdig er imidlertid de ideer som lærde ho¬ 
der i England har efterlatt os fra netop den samme tid. Der maa 
igjen først og fremst nævnes biskop John Wilkins, som 1648 
uttalte sine anskuelser om luftskibsfarten. Hvad der, vistnok ikke 
ganske tydelig, foresvæver ham, er, moderne uttrykt, et aeroplan med 
motordrift. Dette sidste bragte ham det største hovedbrudd — hvad 
vi ikke tar ham ilde op 2 ). Han mener meget rigtig at bæreflaternes 
størrelse maatte praktisk grundig undersøkes ved eksperimenter, og 
foreslaar her at ta flaggermusen som forbillede — en tanke som alle¬ 
rede Leonardo hadde uttalt før ham. Ikke mindre interessant er 
x ) Sml. min artikel „Tito Livio Burattini, ein Flugtechniker des 17. Jalir- 
hunderts“ i „Prometheus“ 1910, nr. 1100, s. 117—120. 
2 ) Wilkins ansaa som liovedvanskelighet „to contrive any such motive power, 
as shall be answerable to tlie greatness and weight of such an instrument.“ 
(„Mathematical magick“, 2den del, kap. 8.). 
