375 
fig. 1) er hele planten skjult i jorden; kun endeflaterne av de høist 
eiendommelige tykke, toradede blade, som ser ut som om de var hug¬ 
get av i spidsen, er synlig. Her kommer lyset ind, men virker ikke 
direkte paa bladgrøntkornene, da disse bare findes paa sideflaterne. 
For endnu mere at mildne lyset ei* endeflaten rynket og ru. Den 
anden figur viser en lignende plante som likeledes er begravet i san¬ 
det, saa bare bladspidserne raker op. Selve spidserne er hvitagtige, 
Fig. 2. Mesenibrianthemum rhopalophyllum. 
da bladgrøntet igjen bare findes langs bladets sidevægger. Et stykke 
nedenfor spidsen findes en bred rød ring utenom de bladgrøntholdige 
celler, hvorved tilfældig lys nedenfra — om noget mere av bladet 
skulde blottes — igjen blir avdæmpet. Desuten ligger der hist og 
her blandt de grønne celler større celler med „raphider“, krystal- 
ansamlinger, som sandsynligvis ogsaa har den virkning at det sterke 
sollys i overflaten forvandles til et mildt diffust dagslys. 
Disse planter er gjennemgaaende ganske smaa, men har ofte 
merkelig lange røtter for bedre at opsuge fugtigheten naar jorden 
gjennemvætes av dugg. E. J. 
