378 
Om denne side av Treschows tænkning skal det følgende søke 
at gi en kort utgr eining. 
Niels Treschow (født i Drammen 1751, død 1833) var av utdan- 
nelse teolog og klassisk filolog, men viet allerede fra ungdommen av 
filosofien det meste av sin tid. Hans kjærlighet til filosofien hængte 
sammen med at han i den saa videnskapernes videnskap. Men viden- 
skaperne var allerede dengang mangfoldige og spændte over et stort 
omraade. Tteschow har hele' sit liv været drevet av en sand liden¬ 
skap for at bli hjemme i dem saa godt han kunde. Ihærdig la han sig 
efter historie, stats- og formuesret, statsøkonomi m. m. Han hadde 
ikke ringe læsning i matematik og fysik, overhovedet i naturvidenskap. 
Paa det sidste omraade var hans utdannelse i ungdommen blit forsømt, 
noget han selv klager over (i forordet til sit verk „Om Gud, Idee- og 
Sanseverden a ) 1 ). 
Treschow hadde været rektor ved flere lærde skoler i Norge og 
Danmark, da han i 1803 blev utnævnt til professor i filosofi ved 
Kjøbenhavns universitet. Han var dengang en moden mand, over de 
50 og gik ind i sin akademiske stilling med avklarnede synspunkter. 
Efter samstemmig vidnesbyrd var han en av det danske universitets 
mest fremtrædende lærerpersonligheter. Da han efter 10' aars virk¬ 
somhet forlot Danmark blev der holdt en smuk akademisk fest, og 
der blev utdelt en guldmedalje. Det var ikke en medalje fra universi¬ 
tetet til en studerende for en prisavhandling; det var studenterne som 
hædret en avholdt lærer med den, som avskedsminde. 
Ser vi noget paa Treschows livsverk, saa blir det forstaaelig, at 
hans samtid satte ham saa høit. Han hadde ikke sin styrke i detaljen 2 ). 
Kanske passer ikke ordet gransker noget særlig paa ham. Men han 
var en samvittighetsfuld kritiker, en original tænker. Og gang paa 
gang naadde han op til det betydelige. I hovedsaken er det vel sær¬ 
lig følgende punkter i hans videnskabelige filosofiske produktivitet 
3 ) „Jeg' hadde i studenteraarene hat for liten leilighet til at lære natur- 
beskrivelse og andre dermed forvandte videnskaper. Forgjæves har jeg søkt at 
erstatte denne mangel, hvilken en filosof, der tillikemed det ytre og indre menne¬ 
skeliv, hør omfatte den hele natur, især maa føle. Min læsning er her ikke 
som i andre, f. eks. det historiske fag, tilstrækkelig, man maa desuten selv 
baade se, prøve og forsøke.“ 
2 ) Smlgn. Treschows ord i oven omtalte forord: „ Jeg elsker i intet tilfælde 
megen detaille, men skynder mig, som fra en kjedsommelig snakker, saasnart 
mulig derfra. “ 
