14 
befrugtningen dannes et plantelegeme med bare n kromosomer 
i kjernerne, det kalder vi for gametofyten eller den kjøn- 
nede generation. Hvis vi hos en plante har et regelmæssig 
bytte mellem sporofyt og gametofyt, saa kalder vi det forhold 
for generationsveksling. 
Den mer populære forklaring paa generations¬ 
veksling er jo, at det er en veksling mellem kjønnede og ukjøn- 
nede generationer. Den mer eksakte definition er, at 
det er en veksling mellem to generationer, hvorav den ene har 
haploide, den anden diploide kjerner. 
Kjernepunktet ved al befrugtning er, at hver av de to 
kjønsceller skal tilføre det nye individ forskjellige nødvendige 
egenskaper, som den anden kjønscelle ikke indeholder. De 
to kjønsceller er med andre ord forskjellige. Det falder da 
naturlig at ordne de forskjellige typer av befrugtningen efter 
den grad av forskjellighet, som kjønscellerne viser. 
Vi faar to hovedtyper: 
I. Amfimixi: Hvor de to kjønsceller er av meget 
fjernt slegtskap. 
IL Automixi: Hvor de er meget nært beslegtet. 
Det ligger i sakens natur, at der findes overgangstyper, 
desuten viser hver av dem undertyper. Automixi en viser 
overgangsformer til de helt kjønsløse former, hvor et egg kan 
utvikle sig uten befrugtning (parthenogenese) eller hvor 
endog en anden celle, som ikke er et egg, kan utvikle sig til 
et nyt individ (a p o g a m i). 
Vi vil nu studere de typer av befrugtning, som vi f inder 
hos soppene og begynder da naturlig med de amfimixe typer. 
Disse falder i to grupper. I den første er der en ufuld- 
stændig sammensmeltning mellem enkjernede kjøns¬ 
celler. Det forhold kalder vi efter Hartmann, som har 
øpstillet denne terminologi, for k o p u 1 a t i o n. I den anden 
gruppe sker befrugtningen mellem flerkjernede kjøns¬ 
celler, dette kalder Hartmann gametangi. Man opfatter 
da kjønscellerne ikke som egentlige gameter, men som game- 
tangier, d. v. s. moderceller for gameter, som ikke har delt sig 
op i enkelte gameter. 
