17 
sig fra de tilsvarende organer hos Monoblepharis ved 
at være ubevægelige. Det hunlige kjønsapparat bestaar 
av en hyfetraad, som er rullet op som et nøste ind i lavens 
thallus, det sender saa et rør, en t r i c h o g y n e, op til over¬ 
flaten. Paa rørets spids finder man hos visse slegter ganske 
ofte sædceller fæstet. En kopulation maa hos disse slegter 
betegnes som sandsynlig, men den har aldrig været direkte 
paavist. En av grandene hertil turde være, at sædcellerne 
er saa smaa, hos mange arter bare etpar tusendels millimeter 
lange. Et almindelig menneskehaar kan være omtrent 1 / 10 
mm. tykt, man kan da lægge en 40—50 av de mindste sædceller 
efter hinanden paa længden for at opnaa diameteren av et 
menneskehaar. Hos flere lavslegter utvikles sporefrugten 
utvilsomt ukjønnet, idet der overhovedet ikke utvikles hånlige 
kjønsapparater, hos andre ligger anlæggene til de hunlige 
celler helt omsluttet av ældre væv, uten trichogyne og uten 
mulighet for befrugtning. 
2. Gametangi 
d. v. s. befrugtning mellem flerkjernede kjønsceller er endda 
mer utbredt blandt soppene end kopulationen. Det er rimelig 
at betragte den som en reduktion i forhold til kopulationen, 
idet spaltningen i enkjernede gameter her ikke er kommet 
istand. 
Mucorineerne er en slags mugsopper, som er meget 
utbredt i naturen. En stor del av den hvite mug, som findes 
paa marken, naar sneen gaar bort om vaaren, hører saa- 
ledes hit. 
Befrugtning hos Mucor blev for første gang set av E h ren¬ 
berg! 1820, men det nøiagtige kjendskap til saken skylder 
vi en langt senere tid. De B a r y beskrev befrugtningen i 
1866. Senere har Blakeslee i 1904 paavist, at der gives 
enbo og tvebo mycelier (mycelium er soppenes plantelegeme), 
idet enkelte kulturer, fremgaat av en eneste spore, let dannet 
zygoter, mens andre først dannet dem efter at være bragt 
sammen med andre mycelier. I saa fald er der en kjøns- 
forskjel tilstede, et hånlig og et hunlig mycelium, men det er 
umulig at si, hvilket av dem der er hånlig og hvilket hunlig, 
2 
