19 
Hos Peronosporeerne er der altid en forskjel mellem de 
hunlige kjerner, men hos andre arter finder man fler kjerner i 
centrum og disse vil da befrugtes av hver sin hånlige kjerne. 
Dette stemmer med Dangeards ogMoreaus opfatning av 
forholdet hos Mucor. 
Hos Peronosporeerne foregaar reduktionsdelingen 
paa et temmelig sent tidspunkt, nemlig like før befrugtningen. 
Hos de beslegtede Saprolegniaceer har man meget 
ofte en partlienogenetisk utvikling, d. e. en utvikling 
av en ubefrugtet eggcelle. Enkelte, forskere hævder, at der i 
denne plantegruppe kun findes parthenogenese, andre, at der 
ogsaa forekommer befrugtning. Antheridierne og oogonierne 
støter sammen og væggen opløses. Kjernerne degenererer 
paa et par nær og disse smelter sammen og danner en zygote. 
— Efter undersøkelser av Clausen kan der hos andre arter 
av Saprolegnia være flere kjerner, som befrugtes. 
Et særlig vel studert tilfælde av gametangi har man hos 
en høiere ascomycet Pyronema confluens, en sop med 
smaa kjøtrøde sporefrugter. Denne art blev studert av 
Harper, som fremla sine resultater i 1900 i et meget berømt 
arbeide. Begyndelsen til det hunlige gametangium er en 
mangekjernet endecelle, som svulmer op, den avsnører saa en 
bøiet celle i spidsen, som blir til en trichogyne. Antheridierne 
finder han like ved, de er mindre av størrelse. Trichogynen 
og antheridiet kommer i kontakt, de skillende cellevægger 
opløses og de hånlige kjerner vandrer ind i det hunlige gamet¬ 
angium. Her skulde de efter Harpers undersøkelser smelte 
parvis sammen med de hunlige kjerner. Trichogynen gaar 
tilgrunde, gametangiet begynder at vokse ut, der dannes grener 
med hver sin kjerne, i spidsen av hver gren dannes der en 
sporesæk med et bestemt antal sporer. 
Dermed skulde den sak synes klar. Men saa kom D an¬ 
ge a r d og paaviste, at der var en kjernesammensmeltning 
ogsaa paa et andet stadium, nemlig like før dannelsen av 
sporesækken. Var dette rigtig, fik man altsaa en livscyklus 
bestaaende av to kjønnede og to ukjønnede stadier, hvilket 
maatte betegnes som meget usandsynlig. 
Det lyktes saa Clausen i 1912 at finde løsningen 
