I 1767 foretok Gunnerus en ny reise til Nordland og Fin¬ 
marken, hvortil han knyttet store forhaabninger. Han hadde 
jo lært adskillig, særlig i botanik siden sine foregaaende visi- 
tasreiser 1759 og 1762, saa han haabet at kunne medbringe 
adskillig fra naturens tre riker. Han medbragte ogsaa fra 
denne reise en mængde planter, saa man ogsaa paa denne 
reise, likesom paa visitasreisen i Dalene 1764, av plante- 
arkenes steds- og tidsangivelser kan forfølge hans visitas- 
reise fra station til station, se at han samlet de fleste planter, 
undertiden besteg et eller andet fjeld paa de dager, der i 
visitascirkulærerne var bestemt til »hvile«. Han naadde dog 
paa denne reise ei længere end til Kjelvik paa Magerøen, men 
var ledsaget av sine amanuenser Jens Finne Boreh- 
grevink og Jacob v. der Lippe Parelius, der 
begge var utdannet til naturforskere av Gunnerus og paa 
denne tur som ofte ellers viste sin iver i at samle planter. 
Den første reiste, som vi siden skal høre, senere til Uppsala 
for at studere under Linné, den anden leverte tegninger til 
Gunnerus’ naturhistoriske avhandlinger. 
Specielt skal fra denne reise nævnes at han ved Tromsø 
opdaget som ny Gentiana serrata Gunn. (= d e t o n- 
s a R o 11 b.) og fremhævet forskjellen mellem denne og den 
meget nærstaaende mellemeuropæiske G. c i 1 i a t a, samt at 
han i sanden ved Hasvik paa Sørøen fandt Gymnadenia 
albida og Chamaeorchis alpin a, der endnu fore¬ 
kommer paa den av ham angivne lokalitet. 
Det 17de juli dette aar blev »Det Trondhjemske Selskab« 
forandret til »Kongeligt norsk Videnskabers Selskab« og dets 
statuter blev bekræftet av kongen. Arveprinsen blev dets 
første præses og Gunnerus dets vicepræses. 
Men først den 29de januar følgende aar paa kongens fød¬ 
selsdag blev selskapet høitidelig indviet med en tale av Gun¬ 
nerus om »Nytten og Nødvendigheden af et Videnskabers 
Selskab i en Stat, i Særdeleshed i Norge« (optat i 4de bind av 
selskapets skrifter 1768). Det er i denne tale han først kom¬ 
mer til at berøre ønskeligheten av at faa et eget norsk univer¬ 
sitet. Videnskapselskapet i Trondhjem skulde, saavidt mulig, 
bøte paa denne mangel. Han taler ogsaa her om naturlæren, 
hvordan den overbeviser os om at der er en Gud, viser os hans 
