52 
Linné hædret Gunnerus ved at opkalde efter ham en tro¬ 
pisk planteslegt Gunnera, likesom det ogsaa var paa hans 
anbefaling, at Gunnerus 1766 6te april blev optat som medlem 
av det svenske videnskapsakademi og av videnskapsselskapet 
i Uppsala. Linné var ogsaa efter Gunnerus’ forslag samme 
aar blit optat som medlem av videnskapsselskapet i Trond- 
hjem. 
Desuten var Gunnerus medlem av videnskapsselskaperne 
i Kjøbenhavn, Jena, Frankfurt a. d. Oder, Augsburg, Paris. 
At Gunnerus ei selv kunde faa nyte godt av Linné’s 
personlige undervisning, søkte han at raade bot paa ved at 
sende to av sine haabefuldeste naturvidenskabelige medhjæl- 
pere Jens Finne Borchgrevink og Henrik Ton- 
ning 1766 til Uppsala, hvor de paahørte Linné’s forelæs- 
ninger. Den første vendte tilbake samme aar, men der fore- 
findes endnu et forelæsningshefte, han nedskrev der, og den 
sidste forblev der like til 1768, da han tok den medicinske 
doktorgrad med en avhandling Rariora Norvegiae. 
Efter hjemkomsten holdt Tonning en kort tid botaniske 
forelæsninger i Trondhjem, likesom en av Gunnerus’ venner 
stadsfysikus R. St. Henrici 1765—1771 holdt forelæsninger 
i botanik og mineralogi efter Linné’s system og ledet botaniske 
ekskursioner for latinskolens elever. 
Av danske naturforskere korresponderte Gunnerus sær¬ 
lig med prof. 0 e d e r, til hvem han skrev flere brever, hvori 
han taler om sine zoologiske og botaniske studier og utber sig 
hans mening om forskjellige spørsmaal. Oeder svarer ham 
ogsaa i en række skrivelser og yder ham den største aner- 
kjendelse. Med sin landsmand og studiefælle, den ovenfor 
omtalte Hans Strøm paa Søndmøre stod han ogsaa i en 
meget livlig brevveksling. I en række lærde brever beretter 
de hinanden om sine naturvidenskabelige studier og yder 
gjensidig hinanden den største anerkjendelse. 
Ogsaa med videnskapsmænd utenfor Skandinavien stod 
Gunnerus i brevveksling, særlig dog i anledning deres ind- 
valg i videnskapsselskapet. Fra Linné hadde han nemlig 
faat en fortegnelse over de utenlandske videnskapsmænd, spe- 
cielt naturforskere, der burde knyttes til selskapet. 
Av stor interesse er ogsaa den overordentlige mængde 
