54 
Schytte i Salten, klager over, at han venskabelig blev be¬ 
røvet sin naturaliesamling. Mange av presterne, saaledes 
ogsaa specielt Schytte, fik dog veiledning i sine studier av 
Gunnerus og blev interesserte og dygtige samlere. 
I forbindelse med hans botaniske virksomhet bør ogsaa 
omtales hans anlæg av en botanisk have paa bispegaarden 
Berg ved Trondlijem. Her hadde han nemlig i dette øiemed 
ladet indhegne et betydelig stykke, som »han smigrer sig med 
i sin tid vil blive Norge til honeur og nytte« (se brevsaml. 
nr. 63—67). 
Av Gunnerus’ naturvidenskabelige studier er i det fore- 
gaaende hovedsagelig dvælet ved de botaniske. At han ogsaa 
drev zoologiske undersøkelser fremgaar av de ovenfor 
anførte talrike zoologiske avhandlinger og indholdet av hans 
brever. Hans betydning som zoolog kan jeg, da jeg ei er 
fagmand, ei bedømme. Men saa meget kan vistnok sies, at 
han maaske først og fremst var zoolog. Som .saadan beskjæf- 
tiget han sig særlig med havets fauna, dets pattedyr, fugler, 
fisker, lavere smaadyr (særlig krebsdyr, fiskenes og hvalens 
aat), like til korallerne. Han anatomerte dyrene og skaffet 
sig spiritusmateriale. Fra zoologisk hold nævnes som hans 
betydeligste arbeider hans beskrivelser over korallerne og de 
haiartede fisker. Man ser ogsaa, hvor ivrig han i sine 
brever er efter at faa greie paa smaadyrene inde i korallerne 
og brugdens tandsætning. Hans iagttagelser i saa hen- 
sende var jo langt forut for sin tid. Som teolog søker 
han vistnok at bevise, at det var denne fisk, som slukte 
profeten Jonas, men han søker tillike i avhandlinger som sine 
»Kritiske Tanker om Søormen og nogle flere Vidundere i 
Havet« likesom i sin avhandling om Vette-Nyrene, som han 
rigtig forklarte som ilanddrevne frø av belgplanter, at utrydde 
overtroiske forestillinger blandt befolkningen. 
At han ogsaa interesserte sig for mineralogien viser hans 
avhandling om mineralier i Nordland og Finmarken og brever 
til geistligheten angaaende indsamling av mineralier. 
Gunnerus var vistnok som naturforsker en autodidakt; 
men man maa i høieste grad beundre, hvor langt han drev det i 
sine studier ved siden av sin embedsvirksomhet og i den korte 
tid han syslet dermed. Hvor høi anseelse han stod i blandt 
