60 
Hvilke Forestillinger maa vi gøre os om de luft- 
formige Legemers Natur? 
Af Dr. phil. J. P. Jacobsen, Aarhus. 
Det er almindelig bekendt, at naar Luft sammenpresses 
i en Beholder, vil den paa Beholderens Side udøve et Tryk 
som er desto større, jo større Luftmængde, der presses ind i 
Beholderen, og ved Forsøg lader det sig godtgøre, at Luftens 
Tæthed, det vil sige Vægten af den Luftmængde, som findes 
i 1 cm. 3 , og det Tryk, som Luften udøver, vokser nøjagtigt i 
samme Forhold, naar der hele Tiden er samme Temperatur 
i Beholderen, og Luften ikke er nær ved at blive fortættet til 
Yædske enten ved Tryk eller ved Afkøling. 
Har man indespærret en vis bestemt Luftmængde i en 
Beholder f. Eks. ved 0°, og opvarmer man den, vil denne Op- 
varmning bevirke, at den kommer til at udøve et større Tryk 
paa Beholderens Sider, og idet vi gaar ud fra, at Beholderens 
Rumfang ikke forandrer sig kendeligt under Opvarmningen, 
vil Luftens Tryk stige med 1 / 273 for hver Grads Opvarmning 
over 0°. 
De to Sætninger, som her er udtalt, gælder for alle Luft- 
arter og gaar under Navnene Mariottes og Gay-Lus- 
s a c s Love. De hviler paa eksperimentelt fundne Tal og kan 
derfor ikke omstødes. 
Paa Grundlag af disse Love og andre eksperimentelt 
fundne faktiske Forhold ønsker vi at danne os Forestillinger 
om Luftarternes Natur. 
Vi ser, at Dele af Luften kan bytte Plads, uden at der 
dertil fordres saa at sige nogen Kraft, og dette i Forbindelse 
med de to Loves Gyldighed kunde føre os til den Forestilling, 
at Luften bestod af Smaadele, der frastødte hinanden med 
Kræfter, som under normale Forhold holdt dem svævende i 
Ligevægtstillinger med en vis indbyrdes Afstand. Underkaste- 
des Luften større Tryk end det normale, kunde dette have 
til Følge, at Luftdelene blev bragt nærmere til hinanden, saa 
at de kom til at udøve en større Frastødning paa hinanden, 
og derved kunde saa den samlede Luftmængde komme til 
at udøve et større Tryk mod Væggene i den Beholder, hvori 
