88 
antal i hvert zoosporangium og har den for alle brune algers 
zoosporer meget karakteristiske form. Naar de saa i nogen 
tid har sværmet omkring i våndet vil de, som tidligere nævnt, 
fæste sig til et underlag, omgive sig med en cellevæg og be-r 
gynde sin utvikling. Laboratorieforsøk har vist at denne. i 
høi grad paavirkes av ytre faktorer, men under nogenlunde 
normale forhold vil man allerede efter faa dages forløp be¬ 
merke, at sporerne strækker sig i længden eller rettere ut¬ 
vikler fra sin øvre ende et kort tykt rør, hvori det meste av 
cellens indhold vandrer ut (fig. la). Denne utposning av- 
grænses senere ved en tvervæg fra den indre nu omtrent helt 
Fig. 1. Zoosporens spiring hos Laminaria digitata. 2000 g. forstørret. 
(Efter Kylin). 
uttømte spore, og tiltar saa efterbvert i størrelse samtidig som 
antallet av farvebærere økes (fig. 1 b-e). 
Saaledes dannes der da en stor næsten kulerund celle, 
hvis væg efterhaanden fortykkes og som sitter fæstet til den 
oprindelige spore. Indtil dette stadium har utviklingen fore- 
gaat temmelig ens hos alle zoosporer, men i det videre forløp 
gjør der sig en distinkt kjønsforskjel gjældende. Ca. halv¬ 
parten av disse cellekuler vil da begynde at grene sig uregel- 
mæssig, mens resten fremdeles vil fortsætte at vokse i stør¬ 
relse og forøke antallet av farvebærere. De første er de hån¬ 
lige gametofyter, de sidste de hunlige. De hånlige utvikler 
korte uregelmæssig forgrenede celletraader, hvori enkelte av 
cellerne danner utvekster, der repræsenterer de hånlige kjøns- 
