94 
gaa over i andre grundstoffer, uten at vi mennesker med noget- 
somhelst middel hittil har kunnet opnaa at paavirke denne 
overgang. 
Forfatterindernes gode sprog og velgjørende klare frem¬ 
stillingsevne gjør, at enhver læser med lidt forkundskap i kemi 
og fysik vil finde boken i høi grad underholdende og belæ¬ 
rende. Og da radioaktivitetslæren ikke bare i fysik og kemi 
men ogsaa i biologi og geofysik har virket som et enzym til at 
skape nye og til at omforme gamle opfatninger av mange 
fænomener og de processer som ligger til grand for dem, vil 
sikkert mangen en læge og ingeniør, lærer og studerende faa 
megen glæde av at stifte et nærmere bekjendtskap med denne 
bok. Torbjørn Gaarder. 
Smaastykker. 
Farvebaand paa vinduer. Hvis et lys — en lygte f. eks. 
— skinner ind gjennem et dugget eller rimet vindu, kan man 
faa se ganske vakre »regnbuer«. Disse er gjerne rande 
(eller noget elliptiske) og likesom regnbuerne opstaar de 
derved at lysstraalerne brytes ved passagen gjennem smaa 
dugdraaper. Der dannes altsaa et spektrum; dette er dog 
ikke ganske som regnbuen, idet farverne har en noget anden 
indbyrdes »bredde«, alt efter lyskildens art. Undertiden kan 
dog formen av farvebaandet være en ganske anden end oven¬ 
for antydet. 
Om aftenen den 9de februar 1917 kl. 8 saa jeg nemlig i 
trappeopgangen til min bolig paa Tromsø det farvebaand som 
er avbildet i fig. 1 (A, I). Dette forestiller vinduet set per- 
spektivisk. 
Det var den elektriske lampen i gaardsrummet som dan¬ 
net dette farvebillede som forekom mig meget interessant. 
Jeg stod i høide med lampen (*), og den dannede figur saa 
nærmest ut som en bundt paralelle hyperbler med horizontal 
akse. 
Farverne var ogsaa noksaa merkelige — i følgende orden 
indenfra og utover: rødt, gult, grønt, blaat, violet, rødt, gult, 
grønt, blaat, violet, rødt og gult. Rødt og gult optraadte saa- 
ledes ikke mindre end 3 ganger, de andre farverne bare 2 gan¬ 
ger. Rødt, gult og grønt var de mest fremtrædende, blaat og 
