149 
ment gjøres gjældende som forskjelskriterium, maatte man 
ialfald falde tilbake paa motsætningen mellem den egentlig 
historiske tid, utenfor hvilken geografien ikke gaar, bl. a. paa 
grand av en væsensbestemmelse som senere skal nævnes, og 
det nærsagt ubegrænsede (»forhistorisk©«) tidsrum, i hvilket 
jordskorpen er dannet og utformet. Geologiens forhold til 
geografien vilde i dette stykke bli en parallel til forholdet 
arkæologi—historie. 
Men forskjellen er dypere og av stoflig art. Rigtignok 
maa der da utskilles av geografien stykker som f. eks. jordens 
utviklingshistorie. »Vort lands geologiske historie, skriver 
Brøgger i »Norge i det 19de aarh.«, har at gjøre rede først 
for dannelsen av selve den faste fjeldgrund, dernæst for dennes 
omformning ved senere virkende geologiske processer (bjerg- 
kjededannelse og opstykning til brudstykker med indsynkning 
av disse langs spalter i jordskorpen), saa for fjeldoverflatens 
utmeisling ved forvitringsprocessernes langsomme arbeide og 
endelig for istidens sidste utformning av relieffet og dannelsen 
av det løse dække«. 
At kjendskapet til videnskapens lære om dette, likesom 
idethele til geologien, er en forutsætning for en temmelig stor 
del av den geografiske forskning, er en anden sak, likesom en 
fremstilling av f. eks. det nævnte emne ogsaa kan finde plads i 
en geografi. Det vil imidlertid isaafald være rent indlednings- 
vis eller for at irettelægge en forutsætning for forstaaelsen av 
hovedstoffet, akkurat som naar historiske fremstillinger er un¬ 
derbygget med en geografisk skildring av landet (se f. eks. ind- 
ledningen om Nederlandenes geografi i : M o 11 e y, The rise 
of the Dutch Republic). 
Men »den kronologiske indordning av lagene i det geolo¬ 
giske systems kategorier, det at fastslaa deres ækvivalenter i 
andre land, at konstatere forekomsten av en etage ved hjælp 
av enkeltvise svake spor« er alt spørsmaal som er helt uten be¬ 
tydning for geografien. Denne sidste tar et lands geognostiske 
bygning i betragtning bare forsaavidt som den betinger jord¬ 
overflatens beskaffenhet og relief og landets materielle hjælpe- 
kilder (Neumann). I undersøkelsen av jordoverflatelagets 
stoflige sammensætning burde, som Richthofen har pekt 
