164 
Jeg tok straks fat paa problemet og de første resultater 
blev offentliggjort i en avhandling i 1904. I denne lyktes det at 
faa frem teoretisk flere vigtige ting; for det første en forklaring 
av hvorfor nordlyset fortrinsvis optrær i de arktiske og ant¬ 
arktiske egne og dernæst en antydning til forklaringen av nord- 
lysbuer og nordlysdraperier: det viste sig nemlig at en bundt 
paralelle kathodestraaler som kommer fra solen og som slaar 
ned i atmosfæren maa være beliggende i et langt og meget 
smalt omraade begrænset av magnetiske kraftlinjer og orien¬ 
tert magnetisk øst og vest. Straaler spredt i dette rum vil da 
gi anledning til en bue eller et draperi. Hvordan spredningen 
virkelig foregaar, gav den matematiske teori senere en enkel 
forklaring av. 
For nu at komme videre var det ingen anden raad end at 
starte en række omfattende beregninger for, som det heter, 
numerisk at integrere problemets differentialligninger. Dette 
store foretagende holdt paa i flere aar med understøttelse av 
Nansenfondet. En hel række studenter har efterhaanden tat del 
i arbeidet, som alt i alt har krævet mere end 5000 timer. 
Jeg skal forsøke en nogenlunde populær forklaring av hvad 
det gjaldt at finde ut. 
Utgangspunktet for teorien var at der fra solen kastes ut 
elektrisk ladede partikler, saakaldte corpuskler, som 
under sit løp gjennem verdensrommet kommer i nærheten av 
jorden og paavirkes av dennes magnetisme. Det gjaldt ved 
beregning at finde ut, for hver stilling av solen i forhold til 
jorden, hvordan en slik corpuskel skulde kastes ut for at træffe 
