185 
arktiske vadere er i høiere grad gjennemreisende og det er 
kun enkelte individer som slaar sig tilro hos os. Regelmæssige 
vinterbesøkere ved kysten er endvidere de to lomarter hav- 
i m b e r e n (Urinator imber) og gulnebbet imber (U. 
adamsi) samt Spitsbergmaaken (Larus glaucus), arter 
som likeledes ruger i nordlige egne utenfor vort land. Av 
vore egne rugefugler inden svømmefuglenes gruppe er det sær¬ 
lig de arter som danner fuglebjergene som om vinteren sætter 
sit præg paa fuglelivet i skjærgaarden og de ytre fjorddistrikter 
i det sydlige Norge, idet de om høsten indfinder sig nordfra i 
store flokker; fremfor alt gjælder det alkerne, klubalken 
(Alca torda) og lomvien (Uria lomvia); endvidere kryk¬ 
kjen (Rissa tridactyla); av lunden (Fratercula arctica) er 
det kun et ringe antal som holder sig ved kysten, de fleste 
overvintrer tilhavs. Mere eller mindre talrik overvintrer og- 
saa forskjellige ænder hvis rugesteder dels er det nordlige 
Norge dels større deler av landet forøvrig, f. eks. b j e r g a n- 
den (Fuligula marila), topanden (F. fuligula), kvinan- 
d e n (Clangula clangula), svart anden (Oidemia nigra), 
havellen (Harelda hyemalis), stokanden (Anas bos- 
chas), krikanden (A. crecca), brunnakken (A. pene- 
lope) smat graagaasen (Anser anser). Av vore vadere er 
der ogsaa en del arter som regelmæssig kan paatræffes om vin¬ 
teren om end de fleste individer forlater landet om høsten; av 
disse kan nævnes h e i r e n (Ardea cinerea), v i b e n (Vanellus 
vanellus), stendreieren (Strepsilas interpres), myrsni¬ 
pen (Tringa alpina), dobbeltbekkasinen (Gallinago 
media), enkeltbekkasinen (G. gallinago) og rugden 
(Scolopax rusticola). Av dueme overvintrer enkelte individer 
av ringduen (Columba palumbus) og blandt trækfuglene 
indenfor rovfuglenes gruppe er fjeldvaaken (Archibuteo 
lagopus), taarnfalken (Cerchneis tinnunculus) og spurve- 
h ø k e n (Accipiter nisus) delvis stationær. Den almindeligste 
opmerksomhet vækker dog overvintrende eksemplarer av træk- 
fuglearter indenfor spurvefuglenes gruppe, fordi mange av 
disse arter i langt større grad end de tidligere nævnte i ruge¬ 
tiden holder sig ved beboede steder og derfor har faat sin faste 
plads i det billede vi har dannet os av sommeren. Av slike 
sommergjester som delvis kan overvintre hos os er tidligere 
