194 
Efterskrift. 
Den ifjor bortgangne professor i geografi ved universitetet 
i Konigsberg, Friedrich Flahn, fremholdt paa det sidste 
tyske geografmøte: Geografien eller jordbeskrivelsen er 
endnu fremdeles tvungen til at holde strengt paa sin selvstæn- 
dighets vern for at møte den fare litt elter litt kanske neppe 
merkbart at gli ind paa geologi ens spor og saa tape av syne 
sine særlige opgaver som alene tilhører den. 
At geologi og geografi hver indeholder helt skilt liggende 
forskningsomraader, og at der selv indenfor de omraader som 
til en viss grad er fælles, er skilte særemner og endnu tydeli¬ 
gere skilte særmetoder for hver av de to videnskaper, vil frem- 
gaa langt klarere end ved løsrevne eksempler ved at læse ty¬ 
piske verker i begge fag. Sammenlign f. eks. geografiske ver¬ 
ker som Partsch, Mitteleuropa, Philippson Mittelmeer- 
lander, Yidal de la Blache, la France eller Deckert, 
Nordamerika, med en geologisk beskrivelse av samme eller 
andre land, eller med et klassisk geologisk verk, som f. eks. 
S u e s s, Das Antlitz der Erde, hvis titel forøvrig vilde høve 
bedre paa en geografi. 
Og saa maa man ikke dømme geografien efter slette geo¬ 
grafer, likesaalitt som religionen efter slette forkyndere, eller 
efter hvad man selv engang i fortiden kanske har stiftet be- 
kjendtskap med, i skole eller universitet, under navn av geo¬ 
grafi. Det geografiske ideal : helhetssynet, helhetsfremstil- 
lingen er endda langt borte. Det maa kunne bringes meget 
nærmere. Det er noget, men langt fra nok, at matematik, geo¬ 
logi, meteorologi, historisk materiale o.s.v. lægges tilrette og 
bearbeides for geografisk bruk, og at geografien ikke bare nøier 
sig med utpluk. Men det er ikke gjort paa én dag at skape den 
høiere enhet, hvor mosaiken gaar ind som en farvesymfoni og 
ikke virker som en materialsamling eller et sjakbret. 
Veiledet av virkninger indenfor sfærer som falder helt 
utenfor geologien opstiller geografien Europa som en egen 
verdensdel. Den videnskabelige geografi trækker dog ikke 
som med en paaholden pen grænser for sine enheter efter en 
— i grænsereguleringemes tid — ofte vilkaarlig, ofte geogra¬ 
fisk og etnografisk helt ukyndig administrations eller vel endog 
