205 
han sine eksperimenter og sin teori under titelen »straalende 
materie, den fjerde aggregattilstand«. Hans teori gik i korthet 
ut paa, at det var elektrisk ladede molekyler, som var bærere 
av den elektriske utladning i f Crookes ’ rør«. Mot denne op- 
fatning stod næsten som én mand de tyske fysikere. Crookes 
støttet sig væsentlig til følgende fakta, som lian hadde bevist 
eller trodde at ha bevist: straalernes retlinjede gang, skygge- 
dannelse, varmevirkning, mekanisk virkning (straalerne drev 
en »vindmølle«, fænomenet siden bevist at være av anden art). 
Derimot indvendte tyskerne: molekylerne er efter alt hvad 
vi vet om dem for store til at passe ind her, straalerne fører 
ingen elektrisk ladning og avbøies ikke ved elektriske kræfter. 
De to sidste indvendinger er senere avkræftet, idet baade 
ladning og avbøining er paavist. Men den gang var de eks¬ 
perimentelt uigjendrivelige. Derimot fik den første indvending 
forøket styrke ved det berømte »Lenard’s vindiK. Lenard 
viste nemlig, at straalerne i et Crookes’ rør kunde passere 
gjennem et tyndt aluminiumsblad og paavises i luften utenfor 
røret. Molekyler som flyver gjemiem metalplater var det 
haardt at tro paa. Mange tyske fysikere antok straalerne for 
et æterfænomen. 
Saa kommer i 1896—97 løsningen. Det er mange forskere, 
hvis resultater konvergerer mot den. Men man gaar ingen 
for nær ved i første række at nævnø J. J. Thomson, pro¬ 
fessor i Cambridge, hvor han indehar MaxwelFs tidligere lære¬ 
stol. Løsningen er følgende: utladningens bærere er »kor- 
puskler«, eller som vi nu kalder dem »elektroner«. Disses 
masse er 1 / 1800 av vandstofatomets og deres diameter 1 / 1000 oo 
av vandstofmolekylets. En elektron forholder sig med andre 
ord i dimensioner til et vandstofmolekyl som en ynkværdig 
planetoide paa ca. 14 km. diameter forholder sig til solen. 
Man var med ét slag langt forbi atomet som mindste materielle 
enhet. Elektriciteten, som fordampet i Maxwellianernes 
hænder, kom igjen i konkret form og atomistisk konstituert. 
Elektronæraen begynder. Nu har vi elektroner overalt. De 
forklarer ledningen i gaser, væsker og metaller, foruten meget 
mere og, hvad der er av særlig betydning, de er bevist at være 
aarsaken til lysutstraaling fra alle lysende legemer. De har 
mange merkelige egenskaper, først og fremst en hastighet, som 
