226 
livskaar som bydes dem. Vi skal i det følgende omtale en 
del andre karakteristiske plantesamfund som ogsaa er knyttet 
til vore fjorder og skjærgaarden, og som i særlig grad er 
interessante fordi de optrær paa en helt lovbunden maate, og 
fordi deres forekomst kan stilles i relation til ganske be¬ 
stemte faktorer av forskjellig art. 
I. Verrucaria maura-beltet. 
Et fænomen som man let blir opmerksom paa naar man 
færdes langs kysten, er den mørk e, ofte aldeles kulsorte 
farve, som udmerker strandklippeme like over tangranden, 
og som særlig er meget iøinefaldende naar fjeldoverflaten 
ligger tør under ebben. Det ser ofte ut som om den var 
sotet. Betragter man denne zone nærmere, vil man finde 
at den mørke farve skyldes en bestemt skor p ela v, hvis 
thallus danner et femisagtig overtræk over klippen. Dens 
navn er Verrucaria maura. Den bekjendte danske 
botaniker W a r m i n g, som vel er den første der har studert 
dette plantesamfund mere indgaaende, har fremsat den for¬ 
modning at det muligens er denne plante som ligger til grund 
for sagnet om »stenene som blev sorte av sorg«, dengang 
Valdemar Seier’s søn blev dræpt ved vaadeskud paa en jagt- 
tur i 1231. 1 ) 
Dette Maura-belte kan forfølges langs hele kysten, 
snart som et bredt, andre steder som et smalt baand. Ved 
nøiere studium viser det sig at beltets vertikale utstrækning 
er avhængig av hvor høit bølgeskvulpet naar op 
paa vedkommende lokalitet. Verrucaria maura er 
nemlig en utpræget h a 1 o f i 1 plante (o: saltyndende); den 
kan ikke trives andre steder end der hvor den periodisk 
vætes av saltvandet. For lang uttørring taaler den ikke, og 
man kan derfor se at beltet ofte er bredest paa mot nord 
eller øst vendende klipper, hvor insolationen og derigjennom 
uttørringen er svakest. 2 ) I lune, beskyttede bukter, hvor 
D Cfr. Warming: Dansk Plantevekst. I. Strandvegetation. 
København og Kristiania 1906. 
2 ) Cfr. Sernander: Nitrofila lafvar. Svensk Botanisk tid- 
skrift. Bd. 6, 1912, p. 857. 
